Справа № 640/25077/20
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. ПолтаваСправа № 640/25077/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Магазин №1715 "Госптовари" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "Магазин № 1715 "Госптовари" з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність посадової особи Головного управління Державні податкової служби у місті Києві - територіального органу Державної податкової служби України Пруднікової Ельвіри Миколаївни, щодо виконання вимог положень підрозділу 2 розділу ХХ пункту 73 Перехідних положень Податкового кодексу України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 року №466-IХ, який набув чинності 23 травня 2020 року, про здійснення перерахунку за місцем реєстрації платника податку суми штрафу, після звернення із заявами від 04.08.2020 року за вихідним №040820 та від 27.08.2020 року за вихідним №270820;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві вчинити дії, визначені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 року, який набув чинності 23 травня 2020 року, негайно здійснити перерахунок суми штрафних санкцій, вказаних у податковому повідомленні-рішенні від 18.08.2020 року №;

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання приписів Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" від 16 липня 2024 року № 3863-IX та наказу Державної судової адміністрації України "Про затвердження Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва" від 16 вересня 2024 року № 399, а також згідно розміщеного на офіційному веб-порталі Судової влади України Переліку справ Окружного адміністративного суду міста Києва, що підлягають передачі Полтавському окружному адміністративному суду (додаток 3 до пункту 19 Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом м. Києва) адміністративну справу №640/25077/20 передано на розгляд та вирішення Полтавському окружному адміністративному суду.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 26.02.2025, що підтверджується даними на штампі реєстрації вхідної кореспонденції.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 справу передано для розгляду судді Костенко Г.В.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суд від 03 березня 2025 адміністративну справу № 640/2507/20 прийнято до провадження та допущено заміну відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код юридичної особи 43141267) на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 липня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - Головне управління ДФС у м. Києві/ГУ ДФС у м. Києві), правонаступником якого на даний час є Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач та/або Головне управління ДПС у м. Києві/ГУ ДПС у м. Києві) було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким було встановлено порушення Приватним акціонерним товариством "Магазин No1715 "Госптовари" пп.54.3.3., п.54.3 ст.54 гл.4, розд. II Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. No2755-VI (із змінами), визначених п.201.10 ст.201 та п.120 ст. 1201 ПК України щодо порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за 2017 - 2018 р.р., Вказаним податковим повідомленням-рішенням М7 від 23.07.2019 року Головне управління ДФС у м. Києві по відношенню до Товариства було застосовано спірні штрафні санкції у загальному розмірі 29680,21 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/15343/19 від 30.06.2020 року адміністративний позов ПрАТ "Магазин № 1715 "Госптовари" задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 23.07.2019 № в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 49,37 Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/15343/19 від 05.10.2020 року апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Магазин №1715 «Госптовари" та Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Магазин № 1715 "Госптовари" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення були залишені без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 залишено без змін.

23.05.2020 набули чинності положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16 січня 2020 року № 466-IX, яким доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73, який передбачає перерахунок суми штрафів за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу в разі, якщо станом на дату набрання чинності цим Законом, грошові зобов`язання є неузгодженими.

Отже, за доводами позивача, враховуючи, що станом на момент набрання чинності Законом №466-ІХ податкове повідомлення-рішення від 23.07.2019 № було оскаржено в судовому порядку, відповідач мав вчинити перерахунок грошових зобов`язань, визначених таким рішенням, чого ним вчинено не було, а відтак, таке рішення не створює будь-яких правових наслідків для цілей виникнення узгоджених податкових зобов`язань та, відповідно, податкового боргу, який виник із обставин нарахування зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 23.07.2019 № . У зв`язку з цим, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 року №466-IХ, який набув чинності 23 травня 2020 року, про здійснення перерахунку за місцем реєстрації платника податку суми штрафу, після звернення із заявами від 04.08.2020 року за вихідним №040820 та від 27.08.2020 року за вихідним №270820 .

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що зважаючи на набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №640/15343/19 від 05.10.2020, сума грошового зобов`язання, визначеного вказаним рішенням є узгодженою, а тому підстави для здійснення перерахунку грошового зобов`язання відсутні. Отже, представник відповідача наголошує, що враховуючи, що у позивача наявний податковий борг, який підлягає сплаті.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - Головне управління ДФС у м. Києві/ГУ ДФС у м. Києві), правонаступником якого на даний час є Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач та/або Головне управління ДПС у м. Києві/ГУ ДПС у м. Києві) було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким було встановлено порушення Приватним акціонерним товариством "Магазин No1715 "Госптовари" пп.54.3.3., п.54.3 ст.54 гл.4, розд. II Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. No2755-VI (із змінами), визначених п.201.10 ст.201 та п.120 ст. 1201 ПК України щодо порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за 2017 - 2018 р.р., Вказаним податковим повідомленням-рішенням М7 від 23.07.2019 року Головне управління ДФС у м. Києві по відношенню до Товариства було застосовано спірні штрафні санкції у загальному розмірі 29680,21 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/15343/19 від 30.06.2020 року адміністративний позов ПрАТ "Магазин № 1715 "Госптовари" задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 23.07.2019 № в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 49,37 Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/15343/19 від 05.10.2020 року апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Магазин №1715 «Госптовари" та Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Магазин № 1715 "Госптовари" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення були залишені без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 залишено без змін.

23.05.2020 набули чинності положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16 січня 2020 року № 466-IX, яким доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73, який передбачає перерахунок суми штрафів за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу в разі, якщо станом на дату набрання чинності цим Законом, грошові зобов`язання є неузгодженими.

Отже, за доводами позивача, враховуючи, що станом на момент набрання чинності Законом №466-ІХ податкове повідомлення-рішення від 23.07.2019 № було оскаржено в судовому порядку, відповідач мав вчинити перерахунок грошових зобов`язань, визначених таким рішенням, чого ним вчинено не було, а відтак, таке рішення не створює будь-яких правових наслідків для цілей виникнення узгоджених податкових зобов`язань та, відповідно, податкового боргу, який виник із обставин нарахування зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 23.07.2019 № . У зв`язку з цим, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 року №466-IХ, який набув чинності 23 травня 2020 року, про здійснення перерахунку за місцем реєстрації платника податку суми штрафу, після звернення із заявами від 04.08.2020 року за вихідним №040820 та від 27.08.2020 року за вихідним №270820.

Вважаючи, що Головне управління ДПС у м. Києві мало здійснити перерахунок грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 23.07.2019 № з врахуванням пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, проте таких дій не вчинило, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, в тому числі щодо реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно абзацу 1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Абзацом 14 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній починаючи з 01.01.2017) передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (у редакції, чинній на час прийняття податкового повідомлення-рішення від 31.07.2019 №) встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Як зазначив суд апеляційної інстанції у справі №640/21811/19, системний аналіз статей 192, 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Водночас, 23.05.2020 набрав чинності Закон України від 16.01.2020 №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон №466-ІХ).

Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73.

Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до 31.12.2019, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців" від 14.07.2020 №786-IX (далі - Закон №786-IX, набрав чинності 08.08.2020) у підрозділі 2 у пункті 73 ПК України в абзацах першому і другому після слів та цифр "відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу" доповнено словами "та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної", а слова і цифри "до 31.12.2019" замінено словами "до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або"; в абзаці першому цифри і слова "2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень" замінено цифрами і словами "1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень".

Суд зазначає, що такий підхід законодавця загалом відповідає принципу "доброго врядування" і "належної адміністрації" в світлі практики ЄСПЛ.

Так, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), №21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).

За змістом наведеної норми законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, Законом № 466-ІХ чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягає застосуванню до штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до дати набрання чинності законом № 466-ІХ, за наведених у цій же нормі умов.

Внесення змін Законом №786-IX до наведеної норми підтверджує послідовний підхід законодавця, за яким платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного суду від 10.09.2020 у справі № 520/3188/19 та від 15.07.2021 у справі №580/2729/19.

У Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Таким чином, на даний час чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до набрання чинності Законом №466-ІХ за наведених у цій же нормі умов.

Отже, з огляду на зміну правового регулювання спірних правовідносин необхідно встановити статус штрафних санкцій, а саме: є вони узгодженні або ні станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", що є ключовими для вирішення цієї справи.

Так, положеннями пункту 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відтак, за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаються грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

У Законі №466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".

Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому, воно не відсилає до пункту 56.18 статті 56 ПК України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Отже, застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 ПК України, для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, законодавцем не передбачено.

Законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 статті 56 ПК України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме: для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Зазначений правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладено Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №520/3188/19.

Як встановлено судом під час розгляду справи, станом на 23.05.2020 - дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2019 № було неузгодженим, оскільки адміністративна справа щодо визнання протиправним та скасування такого податкового повідомлення-рішення перебувала на розгляді в Шостому апеляційному адміністративному суді і лише 30.09.2020 судом було прийнято постанову, якою скасовано рішення суду першої інстанції.

Окрім того, грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 18.08.2020 року № станом на 23.05.2020 позивачем сплачено не було.

Таким чином, враховуючи, що станом на 23.05.2020 грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 18.08.2020 року № було не узгоджено та не сплачено позивачем, то на переконання суду, зазначаючи про відсутність підстав для здійснення перерахунку податкового повідомлення-рішення від 18.08.2020 року № відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо нездійснення такого перерахунку.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, враховуючи встановлені вище обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у місті Києві щодо нездійснення перерахунку суми штрафу, застосованого згідно з податковим повідомленням - рішенням від 18.08.2020 року №, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

Як наслідок, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобов`язання Головне управління ДПС у місті Києві () здійснити перерахунок суми штрафу застосованого до товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин №1715 Госптовари» згідно з податковим повідомленням-рішенням від 18.08.2020 року №, з урахуванням розміру штрафу, встановленого пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суд, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування не виконано та не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4204, 00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 4204,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х ВА Л И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Магазин №1715 "Госптовари" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у місті Києві щодо нездійснення перерахунку суми штрафу, застосованого згідно з податковим повідомленням - рішенням від 18.08.2020 року №, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

Зобов`язання Головне управління Державної податкової служби у місті Києві здійснити перерахунок суми штрафу застосованого до Приватного акціонерного товариства "Магазин №1715 "Госптовари" згідно з податковим повідомленням-рішенням від 18.08.2020 року №, з урахуванням розміру штрафу, встановленого пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Магазин №1715 "Госптовари" судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 4204,00 (чотири тисячі двісті чотири гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко