Справа № 826/3848/16
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

05 травня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 826/3848/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Компанії ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Компанії ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ про стягнення з Компанії ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів в сумі 2000000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року зупинено провадження у справі № 826/3848/16 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/663/18 Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року поновлено провадження у справі №826/3848/16. Продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження (без повідомлення та виклику учасників справи; вирішення спору на підставі матеріалів справи).

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX (зі змінами, внесеними згідно із Законом №3863-IX від 16.07.2024) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва, утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; територіальна юрисдикція Київського міського окружного адміністративного суду поширюється на місто Київ.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом (15.12.2022) Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

Справа №826/3848/16 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 26 лютого 2025 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею з розгляду справи визначено суддю Сич С.С., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2025 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року адміністративну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Компанії ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ про стягнення коштів прийнято до провадження. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З матеріалів справи встановлено, між Компанією ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ (Покупець) та учасниками ПАТ "Укргазпромбанк" (Продавці, Учасники), від імені яких діє уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Укргазпромбанк" Ожго Є.В., укладено договір купівлі-продажу цінних паперів (акцій банку) №БВ-348/15 від 07.08.2015, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Поліщук О.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №931;932 (далі - договір).

Згідно з преамбулою договору цей договір укладений відповідно до статті 41 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку та на виконання Плану врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ "Укргазпромбанк", затвердженого виконавчою дирекцією Фонду (протокол №126/15 від 12.06.2015) (далі - План врегулювання).

Відповідно до пункту 1.1 договору уповноважена особа від імені Учасників зобов`язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити, у порядку та на умовах, визначених цим договором, наступні цінні папери: акції прості іменні у бездокументарній формі, емітентом яких є ПАТ "Укргазпромбанк"; номінальна вартість цінного паперу - 60,00 грн; кількість цінних паперів - 2 070 000,00 грн; загальна номінальна вартість цінних паперів - 124 200 000,00 грн; ціна одного цінного паперу - 7,2464 грн.

За умовами пункту 1.2 договору ціна продажу цінних паперів за цим Договором становить 15 000 000,00 грн, без ПДВ, що відповідає ціні продажу цінних паперів, визначеній за результатами відкритого конкурсу, проведеного відповідно до нормативно-правових актів Фонду та результати якого викладені у рішенні виконавчої дирекції Фонду від 30.07.2015 (протокол №180/15).

Відповідно до пункту 2.1 договору здійснення розрахунків за цінні папери проводиться без дотримання принципу "поставка цінних паперів проти оплати". Покупець на виконання частини шостої статті 41 Закону зобов`язаний здійснити оплату ціни продажу цінних паперів в наступному порядку:

- 13 000 000,00 грн сплачуються Покупцем не пізніше 16-00 07.08.2015 включно шляхом перерахування коштів із свого рахунку в банківській установі на поточний рахунок Фонду №1 в Операційному департаменті НБУ, м. Київ, , код банку 300001 (далі - перший транш);

- 2 000 000,00 грн сплачуються Покупцем не пізніше 28 календарних днів з дня укладання цього договору шляхом перерахування коштів зі свого рахунку в банківській установі на поточний рахунок Фонду №1 в Операційному департаменті НБУ, м. Київ, код ЄДРПОУ 21708016, код банку 300001 (далі - другий транш).

Пунктом 2.2 договору передбачено, що уповноважена особа зобов`язується 07.08.2015 за умови отримання першого траншу Фондом забезпечити поставку цінних паперів з рахунків в цінних паперах Продавців, реквізити яких вказані в додатку 1 до цього договору на рахунок в цінних паперах Покупця, що зазначений в розділі 10 цього договору.

Згідно з пунктом 2.4 договору право власності на цінні папери переходить до Покупця з моменту їх зарахування на рахунок Покупця у цінних паперах, що підтверджується випискою з рахунку в цінних паперах.

Відповідно до пункту 3.3 договору Покупець зобов`язується протягом 1 місяця з дня укладення договору привести діяльність Банку у відповідність з вимогами законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності.

Умови абзацу 1 пункту 3.3 цього договору вважаються повністю виконаними після отримання Фондом звіту про результати інспекційної перевірки НБУ, який підтвердить приведення діяльності Банку у відповідність із вимогами банківського законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності. Покупець зобов`язаний здійснити всі належні від нього дії, необхідні для подання Продавцю звіту про результати вказаної інспекційної перевірки НБУ, зокрема, але не виключно, забезпечити надання НБУ необхідної інформації та документів для проведення інспекційної перевірки та підготовки обґрунтованих висновків.

Відповідно до пункту 3.4 договору Покупець не пізніше 07.08.2015 зобов`язаний відшкодувати Фонду витрати, пов`язані з виведенням Банку з ринку, у фактично понесеному Фондом розмірі, а саме 98 700,00 грн, шляхом перерахування коштів зі свого рахунку в банківській установі на поточний рахунок Фонду № 1 в Операційному департаменті НБУ, м. Київ, , код банку 300001.

Згідно з пунктом 4.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань, Уповноважена особа (Фонд) та Покупець несуть відповідальність згідно з вимогами чинного законодавства України та цього Договору.

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 договору за невиконання або неналежне виконання Покупцем своїх зобов`язань, зазначених у п. 3.3 цього Договору, Покупець сплачує Фонду штраф у розмірі 2 000 000,00 грн.

Сплата штрафу за цим Договором здійснюється Стороною протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної письмової вимоги іншої Сторони.

Позивач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає про невиконання Компанією ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ зобов`язань, зазначених у п. 3.3 Договору купівлі-продажу цінних паперів (акцій банку) №БВ-348/15 від 07.08.2015 та вважає, що Компанія ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ має обов`язок сплати штраф у розмірі 2 000 000,00 грн., який не був сплачений Компанією ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ, у зв`язку з чим Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з позовом у цій справі.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час звернення до суду з даним позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

За приписами частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (чинними на даний час) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу; 16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори, зокрема, фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, іншим суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За приписами частин 2, 3, 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час звернення позивача до суду з позовом) позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах за зверненням суб`єкта владних повноважень виключно у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом, а також у спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Як слідує з позовної заяви, даний позов заявлено до адміністративного суду Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не від імені банку, а від свого імені.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у редакції, що була чинною станом на дату укладення договору 07.08.2015, уповноважена особа Фонду має право укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

Особливості продажу неплатоспроможного банку встановлені статтею 41 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до частини 5 якої продаж банку здійснюється на підставі договору купівлі-продажу акцій (паїв) банку.

За визначенням пункту 14 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час звернення до суду з позовом) адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов`язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб`єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

За визначенням пункту 16 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний договір - спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону: а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень; б) для делегування публічно-владних управлінських функцій; в) для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом; г) замість видання індивідуального акта; ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Отже, адміністративним договором є правовий акт, який відповідає одночасно таким умовам:

1) укладається за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні;

2) має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері;

3) укладається на підставі закону;

4) метою укладення договору є: а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень або б) для делегування публічно-владних управлінських функцій або в) для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом або г) замість видання індивідуального акта або ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

У цій справі спір виник із правочину щодо купівлі-продажу цінних паперів (акцій банку) №БВ-348/15 від 07.08.2015.

Договір купівлі-продажу цінних паперів (акцій банку) №БВ-348/15 від 07.08.2015 був укладений між Компанією ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ (Покупець) та учасниками ПАТ "Укргазпромбанк" (Продавці, Учасники), від імені яких діє уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Укргазпромбанк" Ожго Є.В., під час проведення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Отже, вказаний договір укладений не для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень, не для делегування публічно-владних управлінських функцій, не для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом, не замість видання індивідуального акта, не для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Суд окремо зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Правочин" (далі - ТОВ "ЮК "Правочин", Товариство) зверталося саме до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), в якому просило:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів (акцій банку) від 07.08.2015 №БВ-348/15, укладений між компанією Праймстар Енерджі ФЗЕ (Primestar Energy FZE) (далі - Компанія) та уповноваженою особою Фонду Ожго Євгенієм Вікторовичем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поліщук Оленою Юріївною та зареєстрований у реєстрі за №931;932, з моменту його укладення;

- застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з Фонду усе отримане на виконання вищезазначеного договору, а саме 13 098 700,00 грн, з яких: 13 000 000,00 грн - розмір першого траншу, сплаченого за акції Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" (далі - ПАТ "Укргазпромбанк", Банк), та 98 700,00 грн - відшкодування витрат Фонду;

- стягнути з Фонду гарантійний платіж, сплачений Компанією, у розмірі 30 000 000,00 грн.

Господарський суд міста Києва рішенням від 23.12.2021 у справі №910/13250/21 позовні вимоги ТОВ "ЮК "Правочин" задовольнив повністю. Визнав недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів (акцій банку) від 07.08.2015 №БВ-348/15, укладений між Компанією та уповноваженою особою Фонду Ожго Є.В., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поліщук О.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №931;932. Стягнув з Фонду на користь ТОВ "ЮК "Правочин" 13 098 700,00 грн, сплачених Компанією, з яких: 13 000 000,00 грн - розмір першого траншу, сплаченого за акції ПАТ "Укргазпромбанк", 98 700,00 грн - відшкодування витрат Фонду, пов`язаних з виведенням Банку з ринку, 30 000 000,00 грн - гарантійного платежу, сплаченого Компанією за участь у конкурсі з виведення ПАТ "Укргазпромбанк" з ринку, та витрати зі сплати судового збору в розмірі 650 750,50 грн.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 15.11.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2021 у справі №910/13250/21 скасував. Ухвалив нове рішення, яким у позові ТОВ "ЮК "Правочин" відмовив повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.06.2023 у справі №910/13250/21 відмовлено у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про передачу справи №910/13250/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Правочин" залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 у справі №910/13250/21 залишено без змін.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суб`єктний склад оспорюваного договору та його предмет, колегія суддів дійшла висновку, що стандарт розумної та обачливої поведінки позивача у спірних правовідносинах передбачав необхідність прогнозування змін фінансового стану Банку, які можуть відбутися після припинення доступу позивача до інформаційного приміщення та до моменту укладення договору купівлі-продажу Банку. За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Вказане свідчить про те, що спір у справі №910/13250/21, як і спір у даній справі, виник не з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинним адміністративного договору.

Суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, або такий, що йому не суперечить.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, оскільки визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі №815/6945/16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №910/14465/17 викладено правовий висновок про те, що основні функції Фонду можуть мати як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містити владної складової, є спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

За змістом частин 1, 3 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (частина п`ята статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку (частини перша, друга статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом відшкодування суми за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Системний аналіз наведених нормативних приписів дозволяє дійти висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб`єктом як публічно-правових, так і приватноправових правовідносин. При цьому в приватноправових відносинах, якими є здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Водночас визначений статтею 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №910/14465/17.

Оскільки у спірних правовідносинах дії уповноваженої особи Фонду вчинялися не як суб`єктом владних повноважень, а як органом управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

Справи у спорах між суб`єктами господарювання, де однією зі сторін є банк, повноваження органів управління та контролю якого здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб під час процедури виведення такого банку з ринку або його ліквідації, у тому числі в особі уповноваженої особи (осіб) Фонду, відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (абзац 2 частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Підвідомчість господарських справ установлена статтею 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з пунктом 1 частини 1 якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів та інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на даний час) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Оскільки договір купівлі-продажу цінних паперів (акцій банку) від 07.08.2015 №БВ-348/15 був укладений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Укргазпромбанк", що здійснювала заходи із забезпечення збереження його активів і запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №910/14465/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 826/20221/16 викладено такі висновки щодо застосування норм права:

"Відповідно до пункту 14 статті 3 КАС у редакції до 15 грудня 2017 року адміністративний договір це дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов`язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб`єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди.

Водночас сторонами договорів про придбання акцій та актів приймання-передачі за цими договорами є позивачі (крім ОСОБА_2) та ПАТ «КБ «Приватбанк». Держава в особі суб`єкта владних повноважень стороною цих договорів не є.

Отже, договори про придбання акцій та акти приймання-передачі за цими договорами не є адміністративними договорами, оскільки вони не відповідають наведеному вище визначенню адміністративного договору"...

Аналіз правових норм, що визначають функції Фонду у процедурі виведення банку з ринку за участю держави, дають підстави вважати, що вони зводяться до встановлення контролю над банком замість його статутних органів, виконання представницьких функцій шляхом вчинення дій від імені банку та інших осіб, забезпечення передачі контролю новому акціонеру державі як інвестору, єдиному члену вищого органу управління банком, а не контролюючому суб`єкту. Такі відносини є приватноправовими.

Отже, суди попередніх інстанцій при розгляді справи через неправильне застосування норм матеріального права зробили помилкові висновки про те, що договори про придбання акцій та акти приймання-передачі за цими договорами є адміністративними договорами та що розгляд позовних вимог про оскарження таких правочинів належить здійснювати в порядку адміністративного судочинства.".

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, адже при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду господарських й адміністративних справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них Фонду чи його уповноваженої особи на стадії ліквідації чи банкрутства банку), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, провадження у справі №826/3848/16 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Компанії ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ про стягнення коштів підлягає закриттю.

Згідно з приписами частини 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX передбачено, що судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

На підставі викладеного, керуючись статтями 229, 238, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі №826/3848/16 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Компанії ПРАЙМСТАР ЕНЕРДЖІ ФЗЕ про стягнення коштів.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Шостого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич