Справа № 160/33977/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
24.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком №2 період роботи позивача з 03.05.1988 по 03.08.2018 та періоди проходження позивачем військової служби з 01.12.1989 по 05.11.1991. Не погоджуючись з прийнятим пенсійним органом рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
30.12.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
16.01.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №2255/25).
В обґрунтування відзиву представником відповідача зазначено, що відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для деяких категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Якщо підприємство, установа чи організація, в якій працювала особа, що звертається за пенсією, ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, довідки видаються правонаступником із зазначенням підстав їх видачі. Отже, трудовий стаж для призначення пільгової пенсії на підставі цього пункту підтверджується відповідно до положень Порядку № 637, з урахуванням тривалості, складу, режиму і порядку обліку робочого часу. Для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Починаючи з 01.01.2004 (з дня набрання чинності Закону № 1058-IV), страховий стаж органами Пенсійного фонду обчислюється за даними персоніфікованого обліку. За результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії та документів, долучених до неї Головним управлінням встановлено, що страховий стаж позивача становить 36 років 8 місяців 13 днів, пільговий стаж не визначено. До страхового стажу не зараховано періоди проходження військової служби з 01.12.1989 по 05.11.1991, оскільки у військовому квитку від 01.11.1989 НОМЕР_2 відсутня дата та номер наказу Міністерства оборони України на звільнення. На підставі наведеного Головним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Посилання позивача на трудову книжку як на підтвердження законності позовних вимог є безпідставним, з огляду на те, що трудова книжка позивача містить відомості щодо періодів трудової діяльності, та разом з тим, в ній відсутні відомості, які підтверджують пільговий характер робіт: характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; відомості щодо атестації робочого місця. Так само не зазначена інформація про перебування/неперебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та наявність чи відсутність прогулів. З урахуванням вищенаведеного, представник відповідача зазначив, що вимоги позивача зарахувати до пенсії за віком на пільгових умовах роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 період з 03.05.1988 по 03.08.2018 року та зарахувати до страхового стажу період проходження строкової військової служби, з можливістю отримання пенсії, з досягнення 55 років є безпідставними та необґрунтованими.
16.01.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №2273/25), в якому позивач заперечував доводи, викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, з урахуванням доводів позовної заяви, просив позов задовольнити
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
27.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погоджуючись з незарахуванням до пільгового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 з 05.05.2004 по 11.02.2015, останній звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зокрема, гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок №637).
Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 року, (далі Порядок №442) та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджені постановою Міністерства праці України №41 від 01.09.1992 року, (далі Методичні рекомендації) атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 або №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 або №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 або №2.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Крім цього, суд зазначає, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.
Як встановлено судом, трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 містить наступні записи (далі мовою оригіналу):
- 03.05.1988 принят на Южный участок электромонтажником по сигнализации, централизации и блокировки на железнодорожном транспорте;
- 15.07.1988 уволен по окончании производственной практике;
- 31.08.1985 зачислен в число учащихся техникума;
- 01.03.1989 отчислен из числа учащихся в связи с окончанием техникума;
- 15.03.1989 принят на Южный участок кабельщиком-спайщиком 3 разряда;
- 30.05.1989 уволен в связи с призывом в ряды Советской армии;
- 02.08.1989 принят на Южный участок кабельщиком-спайщиком 3 разряда;
- 21.11.1989 уволен в связи с призывом в ряды Советской Армии;
- 01.12.1989-05.11.1991 служба в рядах Советской Армии;
- 15.01.1992 принят на Южный участок кабельщиком-спайщиком 3 разряда;
- 03.01.1996 переведен на Южном участке кабельщиком-спайщиком 4 разряда;
- 05.09.1997 уволен по ст. 38 КЗоТ Украины по собственному желанию;
- 16.09.1997 принят кабельщиком-спайщиком 3 разряда на АТС-21;
- 01.05.1998 восстановлен четвертый разряд кабельщика-спайщика;
- 30.06.1998 у зв`язку з реорганізацією звільнений по переведенню в Центр електрозв`язку Дніпропетровської Дирекції УДПЕЗ «Укртелеком» п. 5 ст. 36 КЗоТ України;
- 01.07.1998 прийнятий по переведенню кабельником-спаювальником четвертого розряду в бригаду технічної експлуатації лінійних споруд АТС-21, дільниці технічної експлуатації лінійних споруд Південного технічного вузла зв`язку;
- 08.10.2001 переведений кабельником-спаювальником четвертого розряду АТС-36 Північного технічного вузла зв`язку;
- 02.12.2003 переведений кабельником-спаювальником п`ятого розряду АТС-36 бригади лінійних споруд Північного технічного вузла зв`язку;
- 25.09.2013 переведено кабельником-спаювальником шостого розряду;
- 03.11.2014 переведено кабельником-спаювальником шостого розряду лінійної дільниці №7 лінійного цеху Комбінованого центру телекомунікацій № 525 Технічного департаменту;
- 24.10.2017 переведено кабельником-спаювальником шостого розряду лінійної дільниці №4 лінійного цеху Комбінованого центру телекомунікацій № 525 Технічного департаменту;
- 03.08.2018 звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗоТ України.
Таким чином, судом встановлено, що позивач в період з 03.05.1988 по 15.07.1988 працював на посаді електромонтажника; з 15.03.1989 по 30.05.1989, 02.08.1989 по 21.111.1989, з 15.01.1992 по 05.09.1997 та з 16.09.1997 по 03.08.2018 на посаді кабельника-спаювальника, що передбачено Списком №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та постановою Кабінету Міністрів України №1290 від 17.11.1997 «Про затвердження Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці».
Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідачем протиправно не зараховано означений період до пільгового стажу позивача по Списку №2.
Суд звертає увагу на те, що позивачем в позовних вимогах визначено загальний період пільгового страховго стажу з 03.05.1988 по 03.08.2018, однак вказаний період також включає навчання позивача в технікумі та проходження військової служби позивачем.
Тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині зобов`язання зарахувати до пільгового стажу позивача по Списку № 2 періоди роботи з 03.05.1988 по 15.07.1988, з 15.03.1989 по 30.05.1989, 02.08.1989 по 21.11.1989, з 15.01.1992 по 05.09.1997 та з 16.09.1997 по 03.08.2018.
Щодо періоду навчання позивача у технікумі, суд зазначає, що позивач у позовних вимогах не визначив період його навчання як спірний період, тому виходячи з меж позовних вимог, суд не розглядає питання зарахування навчання позивача з 31.08.1985 по 01.03.1989 в технікумі.
Щодо частини позовних вимог про зарахування до стажу роботи позивача період його військової служби, суд зазначає про наступне.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 360/3611/20.
Таким чином, військова служба може бути зарахована до стажу роботи, який, зокрема, слідував за періодом проходження такої служби.
Як встановлено судом з трудової книжки позивача позивач 21.11.1989 звільнений у зв`язку з призовом на військову службу. Звільнений з військової служби 05.11.1991.
Згідно трудової книжки до проходження військової служби позивач виконував роботи, що дають право виходу на пенсію на пільгових умовах по Списку №2.
Крім того, згідно трудової книжки позивач з 15.01.1992, тобто після звільнення з військової служби виконував роботи, що дають право виходу на пенсію на пільгових умовах.
Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо періоду з 01.12.1989 по 05.11.1991 та про необхідність задоволення вказаних позовних вимог.
При цьому суд зазначає, що позивачем в позовних вимогах період військової служби визначено як загальний страховий стаж, однак означений період підлягає зарахуванню позивачу як пільговий по Списку №2.
Суд зазначає, що визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання признати пенсію неможливе без зобов`язання зарахувати відповідний пільговий стаж.
Отже, з метою відновлення порушених прав позивача суд доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (орган, який приймав оскаржене рішення) зарахувати позивачу періоди роботи з 03.05.1988 по 15.07.1988, з 15.03.1989 по 30.05.1989, 02.08.1989 по 21.111.1989, з 15.01.1992 по 05.09.1997 та з 16.09.1997 по 03.08.2018 та період військової служби з 01.12.1989 по 05.11.1991 до пільгового стажу за Списком №2.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 03.05.1988 по 15.07.1988, з 15.03.1989 по 30.05.1989, 02.08.1989 по 21.11.1989, з 15.01.1992 по 05.09.1997 та з 16.09.1997 по 03.08.2018 до пільгового стажу за Списком №2.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області зарахувати період військової служби з 01.12.1989 по 05.11.1991 до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 04.03.2025.

Суддя О.В. Царікова