Справа № 420/6814/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6814/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРАД ТРЕЙД» (вул. І.Брановицького,3,інше, приміщення12 (в літ.С), офіс 24, м. Київ, 01042) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРАД ТРЕЙД» (далі ТОВ «КОРАД ТРЕЙД») до Одеської митниці, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 01.02.2025 року №UA500020/2025/000047/2, №UA500020/2025/000046/2, UA500020/2025/000044/2, №UA500020/2025/000045/2, від 03.02.2025 року №UA500020/2025/000053/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.02.2025 року №UA500020/2025/000070, №UA500020/2025/000069, №UA500020/2025/000067, №UA500020/2025/000068, від 03.02.2025№UA500020/2025/000077.

Позивач зазначив, що ним 11.12.2024 року з ТОВ «ДЕЛБУД», ТОВ «ШЛЯХ ЛОГІСТИКА» та ТОВ "ЦЕНТР ТОРГІВЛІ І ЗБУТУ» укладені договори комісії №11/12-4, №11/12-2, №11/12-6, відповідно до яких ТОВ «КОРАД ТРЕЙД» (Комісіонер) бере на себе зобов`язання від свого імені і за рахунок Комітента знаходити за межами митного кордону України, здійснювати придбання і доставку на митну територію України Товар, необхідний Комітенту у відповідності з технічними і якісними характеристиками за найменуваннями і у кількості, вказаними в заявках, а також здійснювати всі необхідні платежі для митного оформлення товару.

ТОВ «КОРАД ТРЕЙД» (Покупець) укладено в рамках виконання договорів комісії з компанією VENNAL LIMITED, яка належним чином зареєстрована відповідно до законодавства Гонконгу, (Продавець) контракт №KR/VN/2025 від 11.12.2025 року, яким передбачено, що Продавець продає, а Покупець купує товар згідно інвойсів до контракту на кожну поставку. Умови поставки, вид, кількість, ціна, вартість товару, узгоджується між Продавцем та Покупцем і фіксується в інвойсах до контракту. Оплата за товар здійснюється з відстроченням платежу на 180 днів з моменту перетинання товаром митного кордону України.

На виконання умов контракту на територію України за умовами поставки CPT за МД № 25UA20U5, №25UA17U4, № 25UA21U4, № 25UA23U2 від 01.02.2025 року та №25UA65U9 від 03.02.2025 надійшов товар ТОВ «КОРАД ТРЕЙД», назва, вид, кількість, ціна, вартість товару зазначені у інвойсах від 11.12.2024 року №VN-KR-006164, №VN-KR-104803, №VN-KR-009417, №VN-KR-009919, № VN-KR-005585. Митна вартість товару визначена за ціною договору за першим методом визначення митної вартості товару, якій вказаний у кожному інвойсі.

Позивач зазначив, що разом з митними деклараціями надані визначені Митним кодексом України необхідні для митного оформлення копії документів, а саме пакувальний лист, інвойс (invoice), міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR), декларація про походження товару, контракт №KR/VN/2025 від 11.12.2024, договір комісії, договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів, заява на проведення фізичного огляду, акт про зважування товару.

Між тим, Одеська митниця надіслала електронне повідомлення декларанту, в якому у зв`язку з тим, що начебто подані документи, на думку митниці, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів повідомила про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Декларант надіслав до митниці разом з листом прайс-лист та зазначив, що надані всі документи, які надані та підтверджують обраний метод визначення митної вартості товару, підтверджують числове значення митної вартості.

Проте митне оформлення товару за митною вартістю товару за ціною договору не відбулось, а відповідачем прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій. Митна вартість товару була визначена за резервним шостим методом визначення митної вартості товару.

Позивач з даними рішеннями не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права та інтереси.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст.53 МКУ, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення з порушенням вимог митного законодавства.

У зв`язку з незгодою декларанта з рішеннями про коригування митної вартості товар випущений у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Однією з підстав прийняття оскаржуваних рішень відповідно до їх змісту є не надання до митних декларацій коносаменту та сертифікатів виробника.

Вказані обставини не можуть бути підставою для корегування митної вартості товару, оскільки товар поставляється за умовами СРТ м. Київ, тобто сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) №KR/VN/2025 від 11.12.2024 виходили з того, що витрати на перевезення (транспортування) оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та до місця призначення (м. Київ, Україна), а також витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України та до місця призначення (м. Київ, Україна) вже включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, яка зазначена в інвойсах (invoice)від 11.12.2024 року № VN-KR-006164, № VN-KR-104803, №VN-KR-009417, №VN-KR-009919, №VN-KR-005585, а тому у митниці не було необхідності зобов`язувати позивача надавати окремі документи, які мали вплив на процес формування ціни щодо поставки товару до місця призначення. Покупець ТОВ "КОРАД ТРЕЙД" не здійснював будь-яких витрат на транспортування, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, а також до місця призначення (м. Київ, Україна). Крім того, відповідно до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) одержувач (позивач - ТОВ "КОРАД ТРЕИД") не бере участі в оформленні оригіналів вантажної накладної, а має можливість отримати відповідний примірник вантажної (автотранспортної) накладної (CMR) тільки від перевізника.

Відомості в транспортних документах контрагента не вплинули та не могли вплинути на правильність визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів.

Щодо посилання митниці на те, що в п.п.4.1 Контракту вказано, що для підтвердження якості товару виробник повинен надати свої сертифікати, позивач зауважує, що вказане митницею не відповідає дійсності, оскільки в п.4.1 Контракту вказано , що якість Товару, проданого відповідно до даного Контракту, повинна повністю відповідати міжнародним стандартам і сертифікатам виробника, а отже в п. 4.1 контракту №KR/VN/2025 від 11.12.2024 відсутній обов`язок Продавця надати Покупцю сертифікат виробника (сертифікат якості товару). Пунктом 5.2 Контракту №KR/VN/2025 від 11.12.2024 обумовлено, що на кожну партію Товару Продавець зобов`язується надати наступні документи: інвойс, товаротранспортну накладну чи телекс-реліз (морський коносамент).

В оскаржуваних рішеннях зазначено про те, що відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а п.5.1 Контракту передбачено відвантаження товару у пакуванні. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Позивач вказує, що витрати на пакування повинні надаватися лише якщо вони не входять в ціну товару, але за умовами поставки СРТ Київ продавець зобов`язаний за власний рахунок здійснити пакування товару, за винятком випадків, коли в певній галузі торгівлі зазвичай здійснюється перевезення такого виду товару без упаковки. Отже вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, вже включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, яка зазначена в інвойсах.

Також позивач вважає неправомірним зазначення у якості підстави прийняття оскаржуваних рішень того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про здійснення оплати за товар, а також відсутні відомості щодо страхування товару", оскільки до п.7.2 Контракту оплата товару здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 180 днів з моменту митного оформлення товару в країні покупця.

Посилання митного органу, що така оплата не відповідає світовій практиці є безпідставною, невмотивованою та є лише припущенням митного органу. Крім того, за правовими висновками Верховного Суду (постанови від 07.05.2020 року у справі №1.380.2019.001625, від 29.072020 року у справі №420/1709/19) умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть бути підставою для відмови у визначенні митної вартості товару.

Позивач у змісті позову зазначає про суб`єктивну, нічим не підтверджену оцінку посадової особи митниці, що рахунки фактури та пакувальні листи містять підписи та печатки, які мають ознаки створення графічним редактором, копіювання. Проте за правовими висновками Верховного Суду (постанова від 09.04.2021 року у справі №809/119/17) митний орган повинен зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Позивач звертає увагу на те, що згідно з постановою Верховної Ради України від 19.06.1992 №2479-ХІІ Україна приєдналась до Конвенції про створення Ради Митного Співробітництва 1950 року. Стаття III Конвенції про створення Ради Митного Співробітництва 1950 року (Дата приєднання України: 10.11.1992, Дата набуття чинності для України: 10.11.1992) передбачає, що функціями Ради, зокрема, є вивчення технічних аспектів митних систем, так само як і пов`язаних із ними економічних чинників, з метою запропонування членам Ради практичних засобів досягнення якомога вищого рівня погодженості та однаковості, а також подання зацікавленим урядам за своєю ініціативою або за їх проханням інформації або порад по митних справах згідно з основною метою цієї Конвенції і внесення в зв`язку з цим рекомендацій

Рекомендаціями Ради від 16.05.1979 членам Ради та членам Організації Об`єднаних Націй або її спеціалізованим агентствам, митним або економічним Об`єднанням рекомендовано приймати комерційні рахунки, складені у будь-який спосіб, наприклад методом одноразового запису, у випадках, коли представлення комерційного рахунку потрібне у зв`язку з митним очищенням товарів, а також утриматись від вимоги підпису для митних цілей на комерційних рахунках, представлених на підтвердження декларації на товари. Рекомендацією ЄЕК ООН 2001 року №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі (переглянутою) пропонується по можливості уникати внесення від руки підписів або еквівалентних їм відміток на паперових документах (наприклад, на рахунках-фактурах).

Про вищевказані обставини уповноважена особа декларанта (ТОВ "СІАР-ГРУПП") повідомила митницю в листах б/н від 01.02.2025, від 03.02.2025, а також вказав, що банківські реквізити Продавця та Покупця наведені у розділі 13 "Юридичні адреси та банківські реквізити сторін" контракту №ККАПЧ/2025 від 11.12.2024.

В законодавстві України відсутні затверджена форма рахунку-фактури (інвойсу) та перелік обов`язкових реквізитів, які повинен містити рахунок-фактура (інвойс). Також в законодавстві України відсутнє положення про те, що рахунок-фактура (інвойс) в обов`язковому порядку повинен містити банківські реквізити.

Також Рекомендації Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/ТRАDE/148) (Женева, вересень 1983) не містять положень щодо обов`язкової наявності в рахунку-фактурі (інвойсі) відомостей про банківські реквізити. Тому відсутність банківських реквізитів у інвойсах (рахунках-фактурах) не вплинуло та не могло вплинути на правильність визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів

Вказані Рекомендації Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/ТRАDE/148) (Женева, вересень 1983) не містять положень щодо обов`язкової наявності в рахунку-фактурі (інвойсі) відомостей про розміри рулону та торгової марки товару, тобто другорядних характеристик товару.

У той же час кожен інвойс містить повну інформацію про умови поставки, країни походження товару, умови оплати, а також зазначений опис товарів. Митний орган не наводить жодного доказу, що зазначені в інвойсах характеристики товару прямо впливають на визначення митної вартості товару, якій вказаний в інвойсах.

Позивач вказує, що а електронне повідомлення митниці декларант у наданому листі зазначив, що всі документи надані та додав прайс-лист. Приймаючи оскаржувані рішення митниця зазначила, що в наданому прайс-листі відсутні торговельна марка, відомості щодо виробника та характеристики товару.

Позивач зауважує, що прайс-лист продавця товарів компанії VENNAL LIMITED була додатковим документом, в якому ціни товару відповідають цінам, зазначеним в інвойсі.

Пунктом 6 ч.3 ст.53 МК України до переліку додаткових документів, які підтверджують митну вартість товарів та подаються на письмову вимогу митного органу віднесені каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Верховний Суд в постанові від 20.04.2018 у справі №826/10456/16 (адміністративне провадження №К/9901/5250/18 прийшов до висновку про те, що "чинне законодавство не встановлює будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись контрагентами у довільній формі та на власний розсуд. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів".

Позивач стверджує, що Одеська митниця необґрунтовано зобов`язала додатково надати для підтвердження митної вартості товарів копію митної декларації країни відправлення. Позивач ще раз зауважує, що умови поставки товарів СРТ Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) та контракту №KR/VN/2025 від 11.12.2024 року покладають на Продавця (компанію VENNAL LIMITED, яка належним чином зареєстрована відповідно до законодавства Гонконгу) обов`язок виконання митних процедур, необхідних для вивезення товару та не передбачають надання Продавцем Покупцю копії митної декларації країни відправлення, а тому Одеська митниця необґрунтовано зобов`язала позивача додатково надати для підтвердження митної вартості товарів копію митної декларації країни відправлення.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідачем не наведено існування обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості, не зазначено причин, через які не міг бути застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (перший метод). В рішеннях не має мотивів застосування саме шостого резервного методу визначення митної вартості товару. Тобто рішення і в цієї частини, як акт індивідуальної дії, є невмотивованими.

На думку позивача у Одеської митниці не було підстав, передбачених частиною З статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-УІ, для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причин для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів

Митниця при прийнятті оскаржуваних рішень посилається на декларації, за якими вже було здійснено митне оформлення товару, та його митна вартість була більшою. Між тим, в оскаржуваних рішеннях не наведено доказів тотожності товарів, які були розмитнені та товару, якій надійшов на адресу позивача, а також умов поставки та інших чинників.

В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17, згідно з яким наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги та зазначив, що різниця митних платежів склала 1286090,75грн, відповідно судовий збір склав за вказані майнові вимоги 19291,36грн, за вимоги немайнового характеру (картки відмови) судовий збір складає 15140грн (3028,00грн х5). Вказані судові витрати позивач просив стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 11.03.2025 року позов залишений без руху та наданий строк на усунення недоліків позову. Ухвалою від 25.03.2025 року продовжений строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 01.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 02.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову та не заперечував обставин справи щодо декларантом позивача у зв`язку з поставкою товару на територію України за МД №25UA20U5, № 25UA17U4, №25UA21U4, №25UA23U2 від 01.02.2025 року та №25UA65U9 від 03.02.2025 подані документи, зазначені в митній декларації, у тому числі для підтвердження митної вартості товару інвойс, пакувальний лист, договір та інші.

Представник відповідача у відзиві наводить положення МКУ, а також Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, відповідно до якого автоматизована система управління ризиками (далі АСУР) це сукупність програмно-інформаційних комплексів, які забезпечують функціонування системи управління ризиками (далі СУР) під час митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів. Контроль із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, може бути автоматизованим, неавтоматизованим та комбінованим.

Представник вказує, що митними деклараціями позивача автоматизованою системою управління ризиками були встановлені наступні форми обов`язкового контролю: 101-1 Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби 105-2 Контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.

На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями (МД) № 25UA20U5, №25UA17U4, №25UA21U4, № 25UA23U2 від 01.02.2025, №25UA65U9 від03.02.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішень про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000044/2, №UA500020/2025/000045/2, № UA500020/2025/000046/2, №UA500020/2025/000047/2 від 01.02.2025, № UA500020/2025/000053/2 від 03.02.2025, що зазначено в оскаржуваних позивачем рішеннях.

Пунктами 2.2.12 та 2.2.13 розділу 2 Методичних рекомендацій передбачено, що робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

У позивача витребувані додаткові документи, проте ним не надані. Таким чином вказані вище розбіжності усунені не були.

За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано резервний метод.

Представник відповідача зауважив, що Верховним Судом у постанові від 18.04.2024 по справі №420/6291/20 зазначено, що положення статті 64 МК України не встановлює жодних обмежень щодо об`єму партій товару при використанні резервного методу визначення митної вартості товару та не передбачає такого критерію відбору, як об`єм товару. Нормами митного законодавства не встановлюються обмеження щодо країни походження та умов поставки товарів, які беруться з метою визначення митної вартості товарів».

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та саме така митна вартість застосована при прийнятті оскаржуваних рішень.

Товар позивача випущений у вільний обіг зі сплатою позивачем різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 1 286 090,75 грн.

Представник відповідача вважає, що Одеська митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, прийняті оскаржувані рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ТОВ «КОРАД ТРЕЙД» зареєстроване як юридична особа в ЄДРЮО, ФОП та ГФ 02.05.2023 року з видами діяльності: 46.15 діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.18 діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами; 46.42 оптова торгівля одягом і взуттям; 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.16 діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами; 46.43 оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення

В процесі господарської діяльності ТОВ «КОРАД ТРЕЙД» 11.12.2024 року з ТОВ «ДЕЛБУД», ТОВ «ШЛЯХ ЛОГІСТИКА» та ТОВ "ЦЕНТР ТОРГІВЛІ І ЗБУТУ» уклало договори комісії №11/12-4, №11/12-2, №11/12-6, відповідно до яких ТОВ «КОРАД ТРЕЙД» (Комісіонер) бере на себе зобов`язання від свого імені і за рахунок Комітента знаходити за межами митного кордону України, здійснювати придбання і доставку на митну територію України Товар, необхідний Комітенту у відповідності з технічними і якісними характеристиками за найменуваннями і у кількості, вказаними в заявках, а також здійснювати всі необхідні платежі для митного оформлення товару.

ТОВ «КОРАД ТРЕЙД» (Покупець) укладено в рамках виконання договорів комісії з компанією VENNAL LIMITED, яка належним чином зареєстрована відповідно до законодавства Гонконгу, (Продавець) контракт №KR/VN/2025 від 11.12.2025 року, пунктом 2.1 якого передбачено, що вид, кількість, ціна, вартість товару, узгоджується між Продавцем та Покупцем і фіксується в інвойсах до контракту. Згідно з п.6.2 контракту умови поставки обумовлюються сторонами для кожної окремої поставки в інвойсі до Контракту згідно з правилами Інкотермс 2020. Відповідно до пункту 7.2 контракту № KR/VN/2025 від 11.12.2024 оплата за товар здійснюється з відстроченням платежу на 180 днів з моменту перетинання товаром митного кордону України.

До Одеської митниці уповноваженою особою декларанта ТОВ «КОРАД ТРЕЙД» - ТОВ «СІАР-ГРУПП» подано митні декларації (МД) №25UA20U5, № 25UA17U4, №25UA21U4, № 25UA23U2 від 01.02.2025, №25UA65U9 від 03.02.2025, відповідно до якої за умовами поставки CPT на митну територію України надійшов товар ТОВ «КОРАД ТРЕЙД», а саме:

(МД) №25UA20U5 - товар №1 - тканина трикотажна машинного в`язання, із синтетичних волокон, пофарбована, може використовуватись для пошиву, оздоблення, для гідроізоляції і будівельних робіт, в асортименті, у рулонах, всього 3340 рулонів. Торговельна марка - SampleFabric. Виробник - HK YU XIN DAILY NECESSITIES CO.,LIMITED. Країна виробництва CN;

(МД) №25UA17U4 - товар №1 - тканина трикотажна машинного в`язання, із синтетичних волокон, пофарбована, може використовуватись для пошиву, оздоблення, для гідроізоляції і будівельних робіт, в асортименті, у рулонах, всього 64330 метрів, 1691 пакунок. Торговельна марка - VLTextile. Виробник - MIBO TEXTILE CO., LTD. Країна виробництва CN; - товар № 2 - Мереживна тканина, машинного в`язання, із синтетичних волокон, може використовуватись для пошиву, оздоблення, для гідроізоляції і будівельних робіт, в асортименті, у рулонах, всього 25550 метрів, 772 пакунки. Торговельна марка - VLTextile. Виробник - MIBO TEXTILE CO., LTD. Країна виробництва CN;

(МД) № 25UA21U4 - товар №1 - тканина трикотажна машинного в`язання, із синтетичних волокон, пофарбована, може використовуватись для пошиву, оздоблення, для гідроізоляції і будівельних робіт, в асортименті, у рулонах, всього 1740 рулонів. Торговельна марка - ATTextile. Виробник - PRESTIGE TEXTILES LIMITED. Країна виробництва CN;

(МД) № 25UA23U2 - товар №1 - тканина трикотажна машинного в`язання, із синтетичних волокон, пофарбована, може використовуватись для пошиву, оздоблення, для гідроізоляції і будівельних робіт та пакування, в асортименті, у рулонах, всього 2779 рулонів. Торговельна марка - SampleFabric. Виробник - PRESTIGE TEXTILES LIMITED. Країна виробництва CN;

(МД) № 25UA65U9 - товар №1 - тканина трикотажна машинного в`язання, із синтетичних волокон, пофарбована, може використовуватись для пошиву, оздоблення, для гідроізоляції і будівельних робіт, в асортименті, у рулонах, всього 2952 рулони. Торговельна марка - NEW SAMPLE. Виробник - PRESTIGE TEXTILES LIMITED. Країна виробництва CN.

Для підтвердження заявленої митної вартості за першим методом за ціною договору товару разом з митними деклараціями (МД) №25UA20U5, № 25UA17U4, №25UA21U4, №25UA23U2 від 01.02.2025, № 25UA65U9 від 03.02.2025 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД: інвойси від 11.12.2024 року № VN-KR-006164, №VN-KR-104803, №VN-KR-009417, №VN-KR-009919, №VN-KR-005585; пакувальні листи, міжнародні товарно-транспортна накладна (CMR), контракт № KR/VN/2025 від 11.12.2024, договори комісії, договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів, заява на проведення фізичного огляду, акт про зважування товару.

Проте Одеська митниця не здійснила митне оформлення товару, а надіслала електронне повідомлення декларанту, в якому повідомляла про те, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів повідомила про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; копію митної декларації країни відправлення; 4 висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, копію митної декларації країни відправника. Також митниця повідомила, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Уповноваженою особою декларанта направлені листи до митниці за кожною МД, в яких зазначено, що всі документи надані у повному обсязі, до (МД) № 25UA17U4 наданий додатково прайс-лист.

Одеська митниця прийняла оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаними рішеннями права на оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У зв`язку з незгодою декларанта з рішеннями про коригування митної вартості товар випущений у вільний обіг за іншими митними деклараціями із внесенням фінансових гарантій.

Позивач, вважаючи протиправними рішення відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МКУ визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23, 24 ст.4 МКУ митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень МКУ митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МКУ, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МКУ визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах ч.5-6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Вказана правова позиція Верховного Суду є сталою та підтверджена останніми постановами, зокрема від 20.03 2024 року у справі №826/5959/17, від 15.02.2024 року у справі №815/5838/17, від 21.11.2023 року у справі №826/13190/17, від 01.03.2023 року у справі №420/18880/21.

Так, у постанові від 20.03.2024 року у справі №826/5959/17 Верховним Судом зазначено, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МКУ. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Дослідивши у даній справі №420/614/25 надані позивачем документи та зазначені в оскаржуваних рішеннях обставини, на які відповідач посилається як на таки, що викликали сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митної вартості товару, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару та відповідно необґрунтовано витребувані додаткові документи. Отже ненадання їх митному органу не може бути підставою для прийняття рішень про корегування митної вартості товару.

Посилання відповідача у відзиві на те, що підставою для сумніву на наявні в базах контролюючого органу систем системи управління ризиками та наявність відомостей, що відносно аналогічних товарів здійснено митні формальності за ціною більшої ніж заявив позивач, не може бути прийнято до уваги, оскільки така підстава для витребування додаткових документів може мати місце лише при наявності дійсної розбіжності ціни товару в наданих документах. Проте жодної такої розбіжності в оскаржуваному рішенні за зазначено з посиланням на конкретні надані документи, в яких така розбіжність має місце.

Саме сторони договору визначають товар, якій буде поставлений та умови його поставки, а для визначення товару, його кількості, ціни та умов поставки митному органу надається інвойс.

Інвойс (іншими словами рахунок-фактура) документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, умови поставки і відомості про відправника та одержувача.

В інвойсах наданих разом з МД митному органу визначені товар, його кількість, опис та митна вартість у відповідності до ціни договору (вказана в інвойсі за кожної поставкою), відомості про відправника та одержувача.

Між тим, митне оформлення не було здійснено.

У всіх оскаржуваних рішеннях від 01.02.2025 року №UA500020/2025/000047/2, №UA500020/2025/000046/2, UA500020/2025/000044/2, №UA500020/2025/000045/2, від 03.02.2025 року №UA500020/2025/000053/2 підставами для витребування додаткових документів та в подальшому прийняття вказаних рішень зазначено у якості розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари:

- у п.5.2 Контракту вказано, що продавець зобов`язаний надати покупцю коносамент, а також п.4.1 Контракту передбачені сертифікати виробника які до митного оформлення надано не було;

- відповідно до пп. в) п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а п.5.1 Контракту передбачено відвантаження товару у пакуванні;

- у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про здійснення оплати за товар, а також відсутні відомості що страхування товару.

Також у рішеннях від 01.02.2025 року UA500020/2025/000044/2 (МД № 25UA20U5), №UA500020/2025/000046/2 (МД №25UA23U2) від 03.02.2025р №UA500020/2025/000053/2 (МД№25UA65U9), №UA500020/2025/000045/2 (МД №25UA17U4) вказано:

- рахунок-фактура (інвойс), пакувальний лист від 11.12.2024 б/н містять підписи та печатки, які мають ознаки створення графічним редактором, копіювання, тощо. А також рахунок-фактура (інвойс) не містить банківських платіжних реквізитів для оплати за товар.

У рішеннях від 01.02.2025 року UA500020/2025/000044/2 (МД № 25UA20U5), №UA500020/2025/000045/2 (МД №25UA17U4), №UA500020/2025/000047/2 (МД №25UA21U4) додатково зазначено:

- рахунок-фактура (інвойс) визначає вартість товару за метр, проте ні в зазначеному документі, ні в будь-якому іншому не вказано розміри рулона, що впливає на вартість товару і може свідчити про наявність інших, деталізованих домовленостей щодо предмету купівлі-продажу та вартості товарів або рахунок-фактура (інвойс) визначає вартість товару за метр, проте ні в зазначеному документі, ні в будь-якому іншому не вказано розміри рулона, що впливає на вартість товару і може свідчити про наявність інших, деталізованих домовленостей щодо предмету купівлі-продажу та вартості товарів.

У рішеннях від 01.02.2025 року UA500020/2025/000044/2 (МД № 25UA20U5), №UA500020/2025/000045/2 (МД № 25UA17U4), №UA500020/2025/000047/2 (МД № 25UA21U4), №UA500020/2025/000046/2 (МД№ 25UA23U2) вказана така підстава як:

- відповідно до умов, викладених у Рахунках-фактурах (інвойсах) від 11.12.2024 та п.7.2 Контракту, оплата за товар здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 180 днів з моменту митного оформлення товару в країні Покупця. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ.

У рішенні від 01.02.2025 року №UA500020/2025/000047/2 (МД № 25UA21U4) зазначена як підстава для витребування додаткових документів та у подальшому для корегування митної вартості товару:

- в пакувальному листі від 11.12.2024 Б/н з-поміж описових відомостей зазначено наявність на товарі № 1згідно ЕМД від 01.02.2025 № 25UA21U4 торговельної марки ATTextile, проте в інвойсі відомості щодо ТМ відсутні, що може свідчити про неврахування такої характеристики при встановленні вартості товару та високу ймовірність наявності домовленостей щодо товару, відомості про які до митного контролю не надано.

Дослідивши заяви по суті та докази по справі суд дійшов висновку, що не може вважатися обґрунтованим сумнівом митного органу щодо митної вартості товару, вказаною позивачем, вищезазначені підстави.

Крім того, про безпідставність дій відповідача свідчить те, що позивачем подані для здійснення митних формальностей ідентичні документи до всіх п`яті МД щодо поставленого товару за контрактом №KR/VN/2025 від 11.12.2025 року з компанією VENNAL LIMITED, проте митним органом визначені різні підстави для витребування додаткових документів, що не свідчить про правомірність дій митниці, оскільки неможливість здійснення митного оформлення товару за тотожними документами припускає тотожні підстави для неможливості здійснення митного оформлення товару за першим методом митної вартості товару.

Суд вважає безпідставним посилання в оскаржуваних рішеннях на те, що - рахунок-фактура (інвойс), пакувальний лист від 11.12.2024 б/н містять підписи та печатки, які мають ознаки створення графічним редактором, копіювання, тощо. А також рахунокфактура (інвойс) не містить банківських платіжних реквізитів для оплати за товар.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не має права приймати рішення на припущеннях. Митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ: - розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач в оскаржуваних рішеннях вказує про ознаки створення графічним редактором, копіювання, проте навіть не вказує про підробку документів (саме це є підставою для витребування додаткових документів), оскільки у такому випадку необхідно надати відповідні належні докази. Проте відповідач не надає доказів свого висновку щодо мають ознак створення документів графічним редактором, копіювання.

Не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару відсутність банківських платіжних реквізитів для оплати за товар в інвойсах.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що законодавством не визначено обов`язкових реквізитів для формування інвойсів, зокрема, обов`язковість зазначення в них банківських платіжних реквізитів для оплати за товар. У той же час банківські платіжні реквізити наявні в контракті.

Крім того, відсутність банківських реквізитів в інвойсі для розрахунку за товар не сплинуло та не могло вплинути на правильність визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів.

Також без посилання на будь-якій законодавчий або підзаконний акт митний орна у якості підстави для витребування додаткових документів вказує на відсутність розмірів рулонів, які визначені у якості одиниці товару. Посилання при цьому, що вказане може свідчити про наявність інших, деталізованих домовленостей щодо предмету купівлі-продажу та вартості товарів, є припущенням митного органу без зазначення будь-яких підстав навіть для таких припущень, оскільки одиниця товару та її вартість визначається сторонами договору.

При цьому митний орган як суб`єкт владних повноважень при визначенні можливості здійснення митних формальностей щодо товару позивача має різний підхід перевірки митної вартості товару, оскільки з п`яти МД щодо поставки товару в рулонах на адресу позивача лише в трьох вказано про відсутність розмірів рулонів. Суд вважає, що вказані обставини підтверджують безпідставність нездійснення митних формальностей щодо товару позивача.

Щодо таких підстав як: - у п.5.2 Контракту вказано, що продавець зобов`язаний надати покупцю коносамент, а також п.4.1 Контракту передбачені сертифікати виробника які до митного оформлення надано не було; - у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про здійснення оплати за товар, а також відсутні відомості що страхування товару, то суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо їх безпідставності.

Так, в п.4.1 Контракту № KR/VN/2025 від 11.12.2024 зазначено, що якість Товару, проданого відповідно до даного Контракту, повинна повністю відповідати міжнародним стандартам і сертифікатам виробника, тобто у вказаному пункті відсутній обов`язок Продавця надати Покупцю сертифікат виробника (сертифікат якості товару). Контракт лише констатує тій факт, що товар повинен відповідати сертифікатам виробника. Згідно з п.4.2 продавець відповідає за якість Товару, що поставляється. Отже відносини сторін договору обмежуються обов`язком продавця дотримуватися якості товару.

Пунктом 5.2 Контракту № KR/VN/2025 від 11.12.2024 обумовлено, що на кожну партію Товару Продавець зобов`язується надати наступні документи: інвойс, товаротранспортну накладну чи телекс-реліз (морський коносамент). У переліку відсутній сертифікат.

Відповідач безпідставно вимагає надати до митного органу сертифікат виробника. При цьому наявність (відсутність) вказаного сертифіката не вливає на митну вартість товару.

В постанові від 11.09.2018 у справі №815/2365/17 Верховний Суд погодився з судами попередніх інстанцій, що вказані документи (сертифікати походження товару та сертифікати якості товару) не визначені у статті 53 МК України як документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Вимога про надання відомостей про страхування товару також є безпідставною з огляду на те, що товар поставлений на умовах поставки СРТ-Київ, та зазначення безпосередньо в Інвойсах, що товар не був застрахований, про що додатково у листах від 01.02.2025 та від 03.02.2025 року митницю повідомила уповноважена особа декларанта.

В статті А.5 "Страхування" розділу А "Обов`язки продавця" умов поставки СРТ (CARRIAGE PAID ТО (...named place of destination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (...назва місця призначення) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Продавець не має жодного зобов`язання перед покупцем щодо укладення договору (контракту) страхування".

В статті В.5 "Страхування" розділу В "Обов`язки покупця" умов поставки СРТ Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Покупець не має жодного зобов`язання перед продавцем щодо укладення договору (контракту) страхування".

В постановах від 26.03.2019 у справі №814/921/17, від 24.12.2020 у справі № 814/1046/16 Верховний Суд щодо подібних спірних правовідносин дійшов висновку, що відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару. Якщо товар фактично не страхувався, про що декларантом були надані письмові обґрунтовані пояснення, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

У рішеннях від 01.02.2025 року UA500020/2025/000044/2 (МД № 25UA20U5), №UA500020/2025/000045/2 (МД №25UA17U4), №UA500020/2025/000047/2 (МД №25UA21U4), №UA500020/2025/000046/2 (МД№ 25UA23U2) вказана така підстава як: -відповідно до умов, викладених у Рахунках-фактурах (інвойсах) від 11.12.2024 та п.7.2 Контракту, оплата за товар здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 180 днів з моменту митного оформлення товару в країні Покупця. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ.

Отже у якості підстави для прийняття рішення про корегування митної вартості товару митний орган посилається на встановлений контрактом порядок розрахунків.

Між тим, ст.49 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1,2 ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Здійснення розрахунків за товар визначається сторонами контракту.

Відповідно до пункту 7.2 контракту №KR/VN/2025 від 11.12.2024 оплата за товар здійснюється з відстрочкою платежу товару на 180 днів з моменту перетинання товаром митного кордону України.

В інвойсах (invoice) від 11.12.2024 року № VN-KR-006164, №VN-KR-104803, № VN- KR-009417, №VN-KR-009919, №VN-KR-005585 вказано, що Продавець передає товари Покупцеві з оплатою з відстрочкою на 90 днів від дати, коли товари перетнули український митний кордон.

Верховний Суд в постановах від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.001625, від 29.07.2020 року у справі №420/1709/19 дійшов правового висновку, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. У розумінні статті 53 МК України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар; відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості; дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару; тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

У всіх оскаржуваних рішеннях від 01.02.2025 року №UA500020/2025/000047/2, №UA500020/2025/000046/2, UA500020/2025/000044/2, №UA500020/2025/000045/2, від 03.02.2025 року №UA500020/2025/000053/2 підставою для витребування додаткових документів та в подальшому прийняття вказаних рішень зазначено, що відповідно до пп. в) п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а п.5.1 Контракту передбачено відвантаження товару у пакуванні.

Вказана підстава є необґрунтованою, оскільки пп. "в п.1 ч.10 ст.58 МКУ встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

В пункті 2.1 контракту №KR/VN/2025 від 11.12.2024 зазначено, що вид, кількість, ціна, вартість товару, узгоджується між Продавцем та Покупцем і фіксується в інвойсах до контракту

Пунктом 5.1 контракту №KR/VN/2025 від 11.12.2024 обумовлено, що пакування, у якому відвантажується Товар, повинне відповідати технічним умовам, а також забезпечувати за умови належного поводження з вантажем схоронність Товару під час транспортування морським транспортом.

В інвойсах (invoice) № VN-KR-006164 від 11.12.2024, №VN-KR-104803 від 11 12 2024 №VN-KR-009417 від 11.12.2024, №VN-KR-009919 від 11.12.2024, №VN-KR-005585 від 11.12.2024 наведені умови поставки СРТ - Київ.

В статті А.8 "Перевірка/пакування/маркування" розділу А "Обов`язки продавця" умов поставки СРТ (CARRIAGE PAID ТО (...named place of destination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (... назва місця призначення) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Продавець зобов`язаний за власний рахунок здійснити пакування товару, за винятком випадків, коли в певній галузі торгівлі зазвичай здійснюється перевезення такого виду товару без упаковки".

В статті В.8 "Перевірка/пакування/маркування" розділу В "Обов`язки покупця" умов поставки СРТ Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Покупець не має жодного зобов`язання перед продавцем".

Отже сторони контракту №KR/VN/2025 від 11.12.2024, погоджуючи умови поставки СРТ м. Київ, виходили з того, що витрати на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, вже включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті.

У відзиві відповідачем не спростовані наведений позивачем розрахунок митної вартості товару згідно з наданими до митниці документами.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в який Верховний суд зазначив, що відповідно до пп «в» п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п.1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Вказана позиція Верховного Суду підтверджена у наступних постановах, зокрема, від 09.11.2022 року у справі №815/2162/17, від 17.01.2023 року у справі №160/7901/18, від 01.03.2023 року у справі №420/18880/21.

Верховний Суд в постанові від 30.04.2024 року у справі №826/15125/17 навивши положення ст.ст.52,53 МКУ зауважив, що з аналізу наведений норм вбачається, що положення ст.53 МКУ містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МКУ, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За правилами ч.6 ст.54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

МКУ встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказані рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

Вказана правова позиція Верховного Суду не зазнала змін.

Так, в постанові від 20.03.2024 року у справі №826/5959/17 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду відхилив як безпідставні, посилання скаржника на те, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі наявна інформація про те, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, оскільки: отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, так як при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Касаційний суд наголосив, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72,73,75,76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просить у позовній заяві стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці сплачений судовий збір у розмірі 34431,36грн.

Згідно з матеріалами справи позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову (різниці митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні) у розмірі 19291,36грн (за вимоги майнового характеру), а також за вимоги немайнового характеру 15140грн (скасування карток відмови у митному оформленні).

Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 року по справі №320/3053/19 сформований правовий висновок, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19291,36грн.

Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 15140 грн він підлягає поверненню позивачу у порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРАД ТРЕЙД» (вул. І.Брановицького,3,інше, приміщення12 (в літ.С), офіс 24 , м. Київ, 01042, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 01.02.2025 року №UA500020/2025/000047/2, №UA500020/2025/000046/2, UA500020/2025/000044/2, №UA500020/2025/000045/2, від 03.02.2025 року №UA500020/2025/000053/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.02.2025 року №UA500020/2025/000070, №UA500020/2025/000069, №UA500020/2025/000067, №UA500020/2025/000068, від 03.02.2025 №UA500020/2025/000077.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРАД ТРЕЙД» витрати зі сплати судового збору в розмірі 19291,36грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва