Справа № 750/3363/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3363/25
Провадження № 2-а/750/78/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Дудка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 174 від 10.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову посилається на те, що 25 лютого 2025 року йому стало відомо про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено відносно позивача постанову № 174 від 10.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП. У постанові вказується, що 06.02.2025 позивач відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив абз. 4 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На підставі даної постанови позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Позивач вважає постанову необгрунтованою та незаконною, з огляду на наступне.

У постанові зазначено, що її копія від 10.02.2025 в цю ж дату, тобто 10.02.2025, направлена засобами поштового зв`язку по місцю проживання ОСОБА_1 . Дана інформація є не правдивою, оскільки постанова була направлена у конверті, згідно із штемпелем Укрпошти 12.02.2025, і фактично позивач виявив в своїй поштовій скриньці постанову лише 25.02.2025.?

Крім того, постанова має підтверджуватись доказами, які в своїй сукупності доводять факт правопорушення. Позивач вказує, що йому не було надано можливості ознайомитись з наявними доказами доведеності вини. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Розгляд справи було проведено без його виклику, що позбавило можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Оскільки відповідачем при винесені оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення проведено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи, а відтак не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, з огляду на допущені процесуальні порушення під час розгляду та складання постанови № 174 від 10.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення просить суд її скасувати.

Ухвалою суду від 11.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 21.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач через систему «Електронний суд» 16.04.2025 надав відзив на позов, у якому проти його задоволення заперечив, вказавши, що правопорушення позивача підтверджується направленням на ВЛК від 06.02.2025 № 2132, Журналом реєстрації направлень на ВЛК, Протоколом від 06.02.2025 № 174. Те, що направлення на ВЛК - це достатня підстава для виникнення у особи обов`язку пройти ВЛК (навіть за відсутності окремої повістки на ВЛК) підтверджується постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі № 381/5646/24. В поясненні позивач зазначив, що відмовився від ВЛК, тому що погано себе почував, але такий аргумент спростовується тим, що позивач так і не пройшов ВЛК станом на дату розгляду справи в суді. Позивача повідомленого про дату розгляду його справи ще під час складання на нього адміністративного протоколу. Зокрема, в протоколі вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год. 00 хв. 10.02.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , 14-А в каб. № 29. Позивач підписав вказаний протокол, тому повідомлений про дату розгляду його справи. Враховуючи вищевикладене, позивач проігнорував необхідність з`явитися на розгляд його адміністративної справи.

Відповідач вважає, що аргументи позову є нерелевантними для вирішення справи по суті, оскільки жодним чином не спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність вини в його діях.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 174 від 10.02.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 8).

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач 06.02.2025 відмовився проходити ВЛК для встановлення ступеня придатності до проходження військової служби, чим порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУАП.

З копії направлення на ВЛК 06.02.2025 № 2132 вбачається, що позивача направлено для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в ДМВ ССО, дата проходження ВЛК в направленні відсутня (а.с. 29).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 174 від 10.02.2025 зазначено, що 06.02.2025 о 10 год. 00 хв. уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 виписано направлення для проходження ВЛК для визначення придатності позивача до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак в порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач відмовився від її проходження (а.с. 29 зворот-30).

У протоколі підписом особи, яка притягується до відповідальності засвідчено роз`яснення їй положення ст. 63 Конституції України, повідомленням про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме 11 год. 00 хв. 10.02.2025, власноручні пояснення, а також підтвердження отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. У поясненні в протоколі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вказала, що «на сьогоднішній день не можу пройти ВЛК за станом здоров`я».

З копії Журналу реєстрації направлень на ВЛК видно, що направлення позивача на ВЛК зареєстровано за № 533 (а.с. 28 зворот - 30 зворот). Дата проходження комісії: 06.02.2025. При цьому в останній колонці Журналу засвідчено підписом, візуально схожим на підпис позивача у позовній заяві, факти отримання направлення та ознайомлення про відповідальність за ухилення від проходження ВЛК.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон №3543-XII), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі Порядок №560), Положенням про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 (далі - Положення).

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У відповідності до абзаців 2 та 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п.п. 1 п. 27 Порядку №560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Відповідно до п. 74 Порядку, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Безпідставна відмова (ухилення) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Дії особи щодо ухилення (відмови) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та кваліфіковані відповідачем правильно. Таке порушення вчинене позивачем в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 3 вказаної статті визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідач навів обгрунтовані заперечення проти позову, що підтверджені відповідними доказами. Натомість зі сторони позивача належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів суду не надано.

Оскаржувана постанова містить опис обставин, установлених під час розгляду справи (абз. 5 ч. 2 ст. 283 КУпАП), тобто суть правопорушення, за яке позивач притягується до відповідальності, який підтверджується дослідженими матеріалами справи.

Суд враховує, що позивач не проходив медичний огляд і не пройшов його на час розгляду справи, а відтак в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду за направленням територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, тим самим порушивши вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Суд відхиляє доводи позивача про порушення відповідачем процесуального порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки належних доказів таких порушень він не надав.

Зокрема, стосовно твердження відповідача про неналежне повідомлення його про розгляд справи, суд зазначає наступне.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу № 174 від 06.02.2025 про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вбачається, що позивача повідомлено про розгляд справи о 11 годині 10.02.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 по вулиці Захисників України, будинок 14А, кабінет № 29.

У цьому ж протоколі мається написане від руки пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та підпис цієї особи. Факт складення стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, надання письмових пояснень та підпису протоколу позивач не заперечив та не спростував.

Отже, на час винесення оскаржуваної постанови, відповідач мав достовірні дані щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, дотримався порядку притягнення особи до відповідальності та забезпечив реалізацію особою, яка притягується до відповідальності, прав, визначених ст. 268 КУпАП, а тому позивач не був позбавлений можливості участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема висловлення заперечень, надання доказів, а також можливості скористатися правничою допомогою.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє доводи позивача щодо неналежного його повідомлення про розгляд справи та позбавлення можливості надати відповідні пояснення та скористатися правничою допомогою під час такого розгляду.

Обставини направлення відповідачем копії постанови на адресу позивача жодним чином не впливають на законність самої постанови та були враховані судом при ухваленні рішення про поновлення позивачу строку для звернення до суду з позовом в ухвалі від 21.03.2025.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення, вчинення якого не спростовано позивачем.

Відтак, дії відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 174 від 10.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Олег КОСЕНКО