Справа № 120/693/24
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 травня 2025 року

Київ

справа №120/693/24

адміністративне провадження №К/990/26918/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

за участю секретаря судового засідання: Лупінос Я. В.

учасники судового процесу:

представники позивача: Карпов С. Б. (в режимі відеоконференції),

Пономаренко В. М. (в залі суду),

представники відповідача: Єгоров А.Є. (в режимі відеоконференції),

Глушко С.О. (в режимі відеоконференції),

Моцак О.М. (в залі суду),

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції із трансляцією його ходу в мережі Інтернет як суд касаційної інстанції справу № 120/693/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року (головуючий суддя - Альчук М. П.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року (головуючий суддя - Сушко О.О., судді: Залімський І.Г., Мацький Є.М.),

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЬКА ПТАХОФАБРИКА» (далі - позивач, ТОВ «ВІННИЦЬКА ПТАХОФАБРИКА», Товариство) звернулося до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач, Східне МУ ДПС), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 28 листопада 2023 року № 1033/32-00-23-32/35878908.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на безпідставність висновків контролюючого органу про необхідність оподаткування дивідендів, виплачених на користь RAFTAN HOLDING LIMITED (резидент Республіки Кіпр), на загальних підставах (15%). Свою позицію мотивував тим, що оподаткування дивідендів здійснювалося відповідно до правил, встановлених підпунктом «а» пункту 2 статті 10 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи від 08 листопада 2012 року, ратифікованої державою Україна Законом України «Про ратифікацію Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи та Протоколу до неї» № 412-VII від 04 липня 2013 року (далі - Конвенція). Оскільки RAFTAN HOLDING LIMITED був власником частки Товариства у розмірі більше 20%, надав відповідні свідоцтва, якими засвідчувалося, що компанія-нерезидент є резидентом Республіки Кіпр, не мав зареєстрованого постійного представництва в Україні, то застосування ставки оподаткування в розмірі 5% було правомірним. Позивач не погоджувався з позицією контролюючого органу про наявність підстав стверджувати, що RAFTAN HOLDING LIMITED здійснювало господарську діяльність в Україні через постійне представництво, з огляду на діяльність представників за довіреністю. На переконання позивача, діяльність представників не охоплюється поняттям «постійне представництво», оскільки є допоміжною. Крім того, позивач наголошував на тому, що контролюючий орган не довів вину товариства у вчиненні податкового правопорушення.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 10 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року, позов задовольнив повністю, податкове повідомлення-рішення визнав протиправним і скасував, здійснив розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили такі обставини.

Східне МУ ДПС провело позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «ВІННИЦЬКА ПТАХОФАБРИКА» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині оподаткування доходів, отриманих нерезидентом, із джерелом їх походження з України при виплаті дивідендів на користь RAFTAN HOLDING LIMITED (Республіка Кіпр) за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року, за результатами якої складено Акт від 24 жовтня 2023 року № 1077/32-00-23-27/35878908 (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зроблено висновки про порушення підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податкові зобов`язання щодо утриманого податку з доходу нерезидента із джерелом походження з України у загальній сумі 613137823,55 грн.

На підставі висновків, зроблених в Акті перевірки, Східне МУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення № 1033/32-00-23-32/35878908 від 28 листопада 2023 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 613137823,55 грн та на підставі пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України застосовано штрафні санкції у сумі 153284455,89 грн.

Суди попередніх інстанцій встановили, що підставою для таких висновків стали виявлені контролюючим органом обставини здійснення діяльності на території України резидента Республіки Кіпр Компанії RAFTAN HOLDING LIMITED через постійне представництво у вигляді постійного місця діяльності, в якому в значних обсягах здійснювалась господарська діяльність нерезидента та осіб інших, ніж агент з незалежним статусом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ані діяльність представників за довіреністю, ані діяльність позивача не можна вважати такими, що утворюють постійне представництво нерезидента. За висновками судів, діяльність представників не може розглядатися інакше, ніж допоміжна діяльність, яка сама собою не свідчить про наявність у нерезидента постійного представництва в Україні.

Не погодившись з висновками судів попередніх інстанцій, Східне МУ ДПС подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 липня 2024 року у справі №160/11095/23, від 19 жовтня 2022 року у справі № 280/4264/21. На переконання скаржника, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, які саме дії нерезидента, що вчиняються на території України, утворюють його постійне представництво, наявність якого унеможливлює застосування пониженої ставки до оподаткування, передбаченої міжнародним договором. В даному випадку, дії, які вчиняли ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від імені RAFTAN HOLDING LIMITED, становили суттєву та значну частину діяльності нерезидента в цілому, така діяльність виходила за межі діяльності підготовчого і допоміжного характеру. З урахуванням того, що нерезидент не зареєстрував в Україні постійного представництва, а ТОВ "ВІННИЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" сплачувало доходи у вигляді дивідендів не на користь постійного представництва, а безпосередньо на користь нерезидента - при виплаті дивідендів позивач мав утримувати з суми такого доходу податок на репатріацію за ставкою 15%, а тому висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність податкового повідомлення-рішення є такими, що ґрунтуються на неправильному застосуванні норм права.

Як на порушення норм процесуального права Східне МУ ДПС зокрема посилалося на те, що суд апеляційної інстанції, розглянувши справу в порядку письмового провадження, порушив статті 310 - 311 КАС України, чим обмежив право контролюючого органу на участь в апеляційному розгляді справи. Звертає увагу, що безпосередньо в апеляційній скарзі було зазначено про те, що Східне МУ ДПС бажає взяти участь у відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи доводи і вимоги касаційної скарги, Східне МУ ДПС посилалося на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), на підставі якого Верховний Суд ухвалою від 21 серпня 2024 року відкрив касаційне провадження за поданою скаргою з метою перевірки вищенаведених доводів.

ТОВ "ВІННИЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" подало відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги і правильність висновків судів попередніх інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін. Звертає увагу, що постановами Верховного Суду, на які посилається Східне МУ ДПС, справи було направлено на новий розгляд, що не означає остаточне вирішення справи, отже, й остаточне формулювання висновку у ній. Щодо посилань контролюючого органу на розгляд справи апеляційним судом в порядку письмового провадження, то позивач зауважує, що в касаційній скарзі контролюючий орган не обґрунтовує, яким чином такий порядок розгляду справи призвів до її неправильного рішення або ж унеможливив надання контролюючим органом своїх доказів чи пояснень. Відтак, на переконання позивача, подібні обставини не можуть свідчити про незаконність оскаржуваних судових рішень.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали вимоги касаційної скарги з підстав, викладених у ній. Наполягали на тому, що висновки контролюючого органу узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що підтверджується і наявними висновками Верховного Суду з питання їх застосування у подібних правовідносинах.

Представники позивача проти доводів і вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на касаційну скаргу. Наполягали на тому, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а приведені скаржником постанови Верховного Суду не свідчать про інше правозастосування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а також доводи відзиву на касаційну скаргу і додаткових пояснень, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Виходячи із порушених в касаційній скарзі питань, які поставлені перед судом касаційної інстанції, першочерговою є перевірка дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки Східне МУ ДПС посилається на наявність обов`язкової підстави для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляду, яка передбачена пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України.

Перевіряючи такі доводи Східного МУ ДПС, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

У постанові від 21 квітня 2021 року у справі №640/8411/19 Верховний Суд зазначав, що надана суду процесуальним законом можливість розглянути справу у порядку письмового провадження не є беззастережною і має корелюватися з іншими вимогами процесуального закону (як-от з наданим учасникам справи правом брати участь у судовому засіданні), трактувати які потрібно у сукупності й через призму принципів адміністративного судочинства. Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі, врахувавши суму грошових зобов`язань, визначених спірним податковим повідомленням-рішенням (766422279,44 грн), обрав форму адміністративного судочинства - загальне позовне провадження. Розгляд справи судом першої інстанції здійснювався за участю сторін (їх представників). У судовому засіданні 10 квітня 2024 року представник позивача Карпов С. Б. і представник відповідача Москалець Г. В. брали участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, пояснення яких заслухав суд і за наслідками розгляду справи ухвалив судове рішення по суті спору.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07 травня 2024 року відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Східного МУ ДПС і цією ж ухвалою закінчив підготовку справи до розгляду. Апеляційний суд, посилаючись на пункт 1 частини першої статті 311 КАС України (відсутність від усіх осіб, які беруть участь у справі, клопотань про розгляд справи за їх участю), призначив справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (т. 2 а. с. 176).

У подальшому через підсистему «Електронний суд» від Східного МУ ДПС надійшло клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю представника Східного МУ ДПС (т. 2 а.с. 180). У цьому клопотанні відповідач звертав увагу суду як на предмет спору у цій справі, так і те, що безпосередньо в апеляційній скарзі він зазначав про своє бажання брати участь у розгляді справи в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою від 23 травня 2024 року Сьомий апеляційний адміністративний суд у задоволенні цієї заяви Східного МУ ДПС відмовив, керуючись пунктом 3 частини першої статті 311, частиною другою статті 311, статтею 262 КАС України (т. 2 а.с.206). Судове рішення вмотивоване тим, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. Враховуючи, що дана справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи, зважаючи на відсутність необхідності їх виклику для надання пояснень з огляду на обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для апеляційного розгляду справи у судовому засіданні.

Отже, висновки про можливість здійснення апеляційного перегляду справи в порядку письмового провадження ґрунтуються на застосуванні судом апеляційної інстанції пунктів 1, 3 частини першої статті 311 КАС України, частини другої статті 311 КАС України, статті 262 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених цією главою (глава 1 розділу ІІІ КАС України "Перегляд судових рішень" - "Апеляційне провадження").

За змістом частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Отже, ця стаття визначає для суду апеляційної інстанцій вичерпний перелік випадків, коли суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, що і становить визначену у статті 310 КАС України одну із особливостей апеляційного провадження.

Відповідно, посилання суду апеляційної інстанції на оцінку ним характеру спірних правовідносин чи обставин справи не є достатньою підставою, з якою стаття 311 КАС України пов`язує право суду апеляційної інстанції розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Висновки суду апеляційної інстанції про наявність у цій справі для розгляду справи в порядку письмового провадження, які передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 311 КАС України спростовуються матеріалами справи.

Так, в апеляційній скарзі Східне МУ ДПС повідомило про бажання взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції (стор.31 касаційної скарги, т. 2 а.с. 167 зв.бік). Підстави, чому апеляційний суд цього не врахував, ухвала про відкриття апеляційного провадження не містить.

Варто зауважити, що у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ВІННИЦЬКА ПТАХОФАБРИКА» просило здійснювати розгляд справи за участі свого представника. Товариство звернуло увагу, що ідентичне клопотання містилося і в апеляційній скарзі Східного МУ ДПС, тобто, наявні клопотання від обох сторін у цій справі про розгляд справи за їх участю, що унеможливлює застосування пункту 1 частини першої статті 311 КАС України (т. 2 а.с. 198).

Матеріали справи не містять відомостей про вирішення судом апеляційної інстанції зазначеного клопотання позивача.

Безпідставним було застосування судом апеляційної інстанції і пункту 3 частини першої статті 311 КАС України, оскільки рішення суду першої інстанції, на яке подано апеляційну скаргу, не було і не могло бути ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки ця справа є такою, що розглядається виключно за правилами загального позовного провадження, і в суді першої інстанції розглядалася саме за такими правилами у відкритому судовому засіданні за участю сторін, а також враховуючи наявність клопотань від обох сторін про апеляційний розгляд справи за їх участю, то апеляційний перегляд судового рішення міг здійснюватися в порядку письмового провадження без повідомлення сторін лише у випадку, якщо учасники справи не прибули у судове засідання, будучи належним чином повідомлені про дату, місце і час його проведення.

Суд звертає увагу на те, що аналогічний підхід щодо застосування норм процесуального права неодноразово демонструвався Верховним Судом, зокрема у постановах від 16 жовтня 2020 року у справі № 497/868/19, від 20 жовтня 2020 року у справі № 620/142/19, від 09 березня 2021 року у справі № 640/18346/18, від 14 червня 2021 року у справі № 160/12521/19, від 29 липня 2021 року у справі №540/1214/19, від 26 травня 2022 року у справі № 280/4678/20, від 27 жовтня 2022 року у справі №240/9395/20, від 25 травня 2023 року у справі № 160/7027/22, від 25 серпня 2023 року у справі № 826/17150/18, від 31 серпня 2023 року у справі № 160/722/21, від 23 січня 2025 року у справі № 320/23141/23.

Суд зауважує, що право учасників справи, зокрема, бути належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання та на участь у судових засіданнях (за виключенням випадків, що стосується окремих категорій справ), відповідає основним засадам адміністративного судочинства, таким як, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин справи.

У межах цієї справи апеляційний суд не забезпечив дотримання таких прав ані Східного МУ ДПС, ані ТОВ «ВІННИЦЬКА ПТАХОФАБРИКА». Тим самим апеляційний суд позбавив, зокрема, Східне МУ ДПС можливості довести суду переконливість своєї позиції на стадії апеляційного розгляду.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про порушення судом апеляційної інстанції обов`язку завчасного і належного повідомлення сторін, зокрема Східного МУ ДПС, про дату, час і місце розгляду справи. Це є безумовною підставою для констатації порушення норм процесуального права, що, у свою чергу, тягне за собою обов`язкове скасування судового рішення. Зазначене порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не дає можливості перевірити обґрунтованість інших аргументів касаційної скарги.

Отже, доводи скаржника про те, що апеляційний суд безпідставно розглянув справу у порядку письмового провадження, позбавивши його права на справедливий публічний апеляційний перегляд справи, знайшли своє підтвердження під час касаційного розгляду.

Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що порушення норм процесуального права допущено судом апеляційної інстанції, то постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 341, 344, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 травня 2025 року.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко