Справа № 280/9809/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 травня 2025 року Справа № 280/9809/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ"

до - Дніпровської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" (далі по тексту позивач) до Дніпровської митниці (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2024/000037/2 від 20.06.2024;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» судові витрати по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок прийняття відповідачем 20.06.2024 рішення № UA110150/2024/000037/2 про коригування митної вартості товару, загальну митну вартість задекларованих товарів було скориговано митницею із застосуванням резервного (другорядного) методу (2-r), відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Паралельно з цим, відповідачем було відмовлено у прийнятті поданої митної декларації шляхом оформлення відповідної картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач вважає, що позивач надав усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним (першим) методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості товарів. Стверджує, що відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність оскаржуваного рішення. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 28.10.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві відповідно до якого зазначено, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, однак, такі документи декларантом надані не були, у зв`язку із чим відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості. Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

05.12.2022 ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (Покупець) уклало з компанією JIANGSU CHANGFA AGRICULTURAL EQUIPMENT CO. LTD., CHINA (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № CF/14(далі Контракт) на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

Компанією XINGTAI CITY TUOHAI TRADING СО., LTD. було передано компанії JIANGSU CHANGFA AGRICULTURAL EQUIPMENT CO. LTD., CHINA право власності на товар, призначений для Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ», що підтверджується коносаментом № ZJSM24030022 від 10.03.2024 та рахунком-фактурою (інвойсом) № TD2023-6 від 01.03.2024, виданими на підставі договору № TD/7 від 01.03.2023.

Про факт переходу права власності на вищезазначений товар Покупець дізнався з листів, отриманих від XINGTAI CITY TUOHAI TRADING СО., LTD. (вих. № 802 від 18.03.2024) та JIANGSU CHANGFA AGRICULTURAL EQUIPMENT CO. LTD., CHINA (вих. № 401 від 25.03.2024)

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» та компанією JIANGSU CHANGFA AGRICULTURAL EQUIPMENT CO. LTD., CHINA на виконання умов Контракту № CF/14 від 05.12.2022 було укладено Специфікацію № 2023-6.6 від 25.03.2024 та виставлено рахунок-фактуру № 2023-6 від 25.03.2024 на поставку товарів, а саме: тракторів та запчастин.

З метою здійснення митного оформлення товару, 18.06.2024 було подано митну декларацію (МД) № 24UA20U3. У графі 31 цієї МД було задекларовано наступні товари: Трактори для сільськогосподарських робіт, колісні, нові, потужністю не більше як 18кВт, рік випуску 2023, компл.: трактор колісний: XT-244 LUX (24к.с.(17.65кВт).

Згідно з інформацією, відображеною у графі 44 митної декларації, уповноваженим представником позивача для здійснення митного оформлення було подано наступний перелік документів: декларацію митної вартості; лист вих. № 802 від 18.03.2024 від первісного постачальника щодо передачі права власності на товар іншій компанії; лист вих. № 401 від 25.03.2024 від нового власника товару до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» про зміну договірних відносин; лист вих. № 279 від 01.04.2024 про згоду Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» на отримання товару за новим зовнішньоекономічним договором; зовнішньоекономічний договір № CF/14 від 05.12.2022; специфікацію № 2023-6.6 від 25.03.2024; рахунок-фактуру № 2023-6 від 25.03.2024; первісний рахунок-фактуру № TD2023-6 від 01.03.2024; пакувальний лист.

В процесі здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, митним органом було направлено підприємству електронне повідомлення, в якому зазначено про надання додаткових документів, а саме:

у разі здійснення оплати банківські платіжні документи, що підтверджують перерахування коштів за оцінюваний товар;

за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що містять відомості про вартість товару та реквізити, необхідні для його ідентифікації;

транспортні (перевізні) документи, якщо відповідно до умов поставки витрати на транспортування не включені до вартості товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

витяг з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки спеціалізованих експертних організацій щодо якісних та вартісних характеристик товарів та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем на виконання попередніх запитів митного органу листом вих. № 190602 від 19.06.2024 додатково надало комерційну пропозицію та прайс-лист. Крім того, у вищезазначеному листі Товариство повідомило митний орган про те, що всі наявні у нього документи, які підтверджують вартість ввезених товарів та містять необхідні для їхньої ідентифікації реквізити, в повній мірі підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом. У зв`язку з цим Товариство заявило про відсутність підстав для надання будь-яких інших додаткових документів у процесі митного оформлення задекларованих товарів та висловило прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

20.06.2024 відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № UA110150/2024/000037/2, яким загальну митну вартість задекларованих Товарів № 1-3, № 5 скориговано митним органом із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості резервного методу (2-й), відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України. Окрім того, відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації шляхом оформлення картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивачем з урахуванням пункту 2 частини 3 статті 52 Митного кодексу України було задекларувано спірну партію товару, а митницею було випушено товар у вільний обіг за ЕМД № 24UA85U9 від 25.06.2024, загальна різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої митницею, склала 407 634,62 грн.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів UA110150/2024/000037/2 від 20.06.2024 протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.

При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Так, в спірному рішенні митним органом в якості розбіжності зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за рівнем визначеним декларантом, оскільки, подані до митного оформлення документи містять неточності, а саме:

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У зв`язку з відсутністю вищезазначених документів, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у графі 33 Рішення міститься прохання надати (за наявності) такі додаткові документи:

висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

каталоги, специфікації виробника товару.

З приводу вищевказаних розбіжностей суд зазначає наступне.

Щодо зауважень митниці «за умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорта. Враховуючи умови поставки FOB, пункт 3.1.1 Контракту від 05.12.2022 № CF/14 продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано», суд зазначає.

Судом встановлено, що відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, копія митної декларації країни відправлення належить до переліку додаткових документів, які надаються митному органу на його запит лише за наявності певних обставин. Зокрема, така вимога є правомірною, якщо надані декларантом документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, ознаки підробки або не відображають усіх відомостей, необхідних для підтвердження складових митної вартості чи ціни товару.

Посилання митного органу на пункт 3.1.1 зовнішньоекономічного контракту № CF/14 від 05.12.2022 є необґрунтованим, оскільки зазначений пункт не встановлює обов`язку сторін вимагати та надавати документи, що підтверджують включення до вартості товару витрат, понесених постачальником у країні відправлення.

Крім того, пунктами 3.5 та 3.6 зазначеного Контракту сторонами узгоджено перелік документів, які продавець зобов`язаний надати для підтвердження поставки товару, серед яких копія митної декларації країни відправлення відсутня. Відтак, Товариство правомірно не вимагало від контрагента надання документа, не передбаченого умовами укладеного договору.

Аналізуючи надані позивачем для митного оформлення документи, що підтверджують вартість товару, який підлягає сплаті, Суд констатує відсутність у зауваженнях митного органу чіткого зазначення конкретних розбіжностей у поданих документах, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості та зумовлювали необхідність надання копії митної декларації країни відправлення.

Суд також враховує, що здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства Китайської Народної Республіки. Чинне митне законодавство України та КНР не містить взаємного зобов`язання надавати підтвердження такого митного оформлення іншій стороні зовнішньоекономічного контракту. Закон КНР «Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації» є внутрішнім нормативно-правовим актом, що регулює порядок заповнення митних декларацій виключно суб`єктами декларування на території КНР та не створює обов`язків для суб`єктів декларування в Україні.

Судова колегія погоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.03.2019 у справі № 810/4116/17, відповідно до якої ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не є безумовною підставою для невизнання заявленої митної вартості товару, якщо така вартість підтверджується іншими первинними документами, наданими при митному оформленні.

З огляду на встановлені обставини, суд констатує відсутність у позивача копії митної декларації країни відправлення, що унеможливлювало її надання. Вимога митного органу щодо надання зазначеного документа за відсутності обґрунтованих сумнівів у достовірності наданих позивачем первинних документів та без посилання на конкретні розбіжності у них, суперечить положенням Митного кодексу України.

Щодо твердження митниці «До митного оформлення надано рахунок-інвойс від 01.03.2024 № TD2023-6, виданий «XINGTAI CITY TUOHAI TRADING CO., LTD», який містить відмітки прикордонної та Дніпровської митниць».

Суд вважає необґрунтованими підстави для коригування митної вартості, наведені митним органом, з огляду на таке.

Щодо наявності рахунку-інвойсу від 01.03.2024 № TD2023-6, виданого «XINGTAI CITY TUOHAI TRADING CO., LTD.», із зазначенням умов поставки FOB XINGANG та рахунку-інвойсу від 25.03.2024 № 2023-6, виданого «JIANGSU CHANGFA AGRICULTURAL EQUIPMENT CO.», із зазначенням умов поставки FOB Chongqing при однаковій фактурній вартості, суд зазначає наступне.

З наданих разом із митною декларацією документів, зокрема листів компаній-нерезидентів від 18.03.2024 та 25.03.2024, а також листа ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» від 01.04.2024, вбачається, що після відправлення товару відбулася передача права власності від первісного постачальника до нового власника. Позивач погодився прийняти вантаж від нового власника за новим зовнішньоекономічним контрактом № CF/14 від 05.12.2022 та здійснити митне оформлення відповідно до нових товаросупровідних документів.

Таким чином, декларування товару здійснювалося на підставі контракту № CF/14, специфікації № 2023-6.6 від 25.03.2024 та інвойсу № 2023-6 від 25.03.2024, виданих новим власником товару. Контракт № TD/7 митному органу не надавався, оскільки митне оформлення за цим контрактом не проводилося.

Щодо невідповідності дат складання нових документів (специфікації та інвойсу від 25.03.2024) даті фактичного відправлення товару (10.03.2024), Суд зазначає, що, як вбачається з листів компаній-нерезидентів, на момент відправлення товару право власності ще не було передано новій компанії. Відповідно, нові товаросупровідні документи були правомірно оформлені після переходу права власності.

Суд вважає, що зазначені митним органом розбіжності в умовах поставки FOB у первісному та новому інвойсах, а також хронологія оформлення документів у зв`язку з передачею права власності, не свідчать про недостовірність наданих документів або неповноту включення всіх складових митної вартості. Митним органом не наведено належних доказів, які б спростовували пояснення Позивача щодо обставин передачі права власності та оформлення відповідних товаросупровідних документів.

Щодо доводів митного органу «Відповідно до наданих листів від 18.03.2024, від 25.03.2024, від 01.04.2024 між контрагентами, право власності на товар було передано від «XINGTAI CITY TUOHAI TRADING CO.,LTD» до «JIANGSU CHANGFA AGRICULTURAL EQUIPMENT CO.».

Суд вважає необґрунтованими та формальними вимоги митного органу щодо надання банківських платіжних документів, оскільки підставою для їх надання відповідно до частини третьої статті 54 Митного кодексу України є факт здійснення оплати на момент декларування товару.

Митний орган у своєму зауваженні сам констатує, що умовами оплати вартості товару, визначеними у Специфікації № 2023-6.6 від 25.03.2024, сторони передбачили відстрочення платежу на строк до 180 днів з дати фактичного отримання товарів.

Позивачем у листі від 19.06.2024 № 190602 було надано митному органу пояснення, підтверджені відмітками самого ж митного органу на залізничних накладних № 31507282 та № 31507286, що фактичне отримання товару відбулося 28.05.2024. Отже, на день декларування товару (18.06.2024) оплата за Специфікацією № 2023-6.6 від 25.03.2024 не здійснювалася, що об`єктивно унеможливлювало надання банківського платіжного документа на підтвердження такої оплати.

Таким чином, вимога митного органу про надання банківських платіжних документів за відсутності фактичної оплати товару на момент декларування є безпідставною та не відповідає положенням Митного кодексу України.

Щодо зауваження митниці про перевірку числового значення заявленої митної вартості оцінюваних товарів.

Суд вважає необґрунтованими підстави для коригування митної вартості в частині транспортної складової, наведені митним органом, оскільки вони суперечать інформації, що міститься у наданих декларантом транспортних та комерційних документах, які підтверджують вартість перевезення товару.

Встановлено, що в рахунку № 2024/PF/100 від 17.05.2024 та Акті виконаних робіт № 38 від 28.05.2024 чітко зазначено транспортні витрати, понесені як до митного кордону України (фрахт та наземне перевезення до митного переходу Пшемисль - Мостиська у сумі 13 410,00 доларів США), так і витрати на перевезення по території України (від м/п Мостиська до м. Новомосковськ у сумі 5 625,00 доларів США).

Таким чином, твердження митного органу про відсутність відомостей щодо вартості понесених витрат за маршрутом Пшемисль - Мостиська, Україна, які включені до пункту 3 рахунку, є помилковим, оскільки зазначена сума відображає вартість перевезення вже по території України, після перетину митного кордону.

Суд не вбачає жодних суперечностей у поданих до митного органу транспортних та комерційних документах щодо вартості перевезення товару як до, так і після митного кордону України. Загальна вартість транспортування за весь маршрут чітко визначена у наданих документах.

Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Документи, на які посилається відповідач не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 53 Митного кодексу України.

Отже, у ході судового розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Отже, подані декларантом до митного органу документи у своїй сукупності підтверджують заявлену товариством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Натомість, зазначені митницею у повідомленнях декларанту та рішенні про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Крім того, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, спірні Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Обставина про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.

Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа № 815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа № 815/3400/17.

Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 у справі № 809/1174/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

Зважаючи на те, що під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту спірного рішення про коригування митної вартості товару, слід дійти висновку, що наведені документи не містили жодних розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим наявні підстави вважати, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товарів за поданими декларантом документами, а тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

З огляду на викладене, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, суд уважає безпідставними та необґрунтованими. Їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

У зв`язку з наведеним суд уважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Суд також звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Законом чітко встановлено умови, за наявності яких, у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи закону зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість, під час розгляду цієї справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Суд зазначає, що досліджені первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Інші підстави, зазначені у спірних рішеннях про коригування митної вартості суд не бере до уваги, оскільки такі підстави не передбачені частинами 2-4 статті 53 МКУ.

Отже, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Приймаючи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів будь-яким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема, з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень та здійснення коригування митної вартості.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA110150/2024/000037/2 від 20.06.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, поданого юридичною особою, встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів, зокрема адміністративного позову, в електронній формі.

Ціна адміністративного позову у даній справі становить 407 634 (чотириста сім тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 62 (шістдесят дві) копійки.

Враховуючи подання позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» через підсистему «Електронний суд», належна до сплати сума судового збору складала 4 891 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто одну) гривню 62 (шістдесят дві) копійки, що є результатом розрахунку: 407 634,62 грн * 1,5 % * 0,8.

Проте, як вбачається з квитанції № 37287852 від 21.10.2024, позивачем було фактично сплачено судовий збір у розмірі 6 114 (шість тисяч сто чотирнадцять) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки.

Таким чином, сума надмірно сплаченого судового збору становить 1 222 (одна тисяча двісті двадцять дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок (6 114,52 грн - 4 891,62 грн).

З огляду на викладене, виникають підстави для повернення позивачу надмірно сплаченої суми судового збору відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Водночас, надмірно сплачений судовий збір у сумі 1 222, 90 грн, згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню за клопотанням позивача.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 4 891,62 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Дніпровської митниці.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, прим. 19, м. Запоріжжя, 69000; ) до Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, б. 22, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110150/2024/000037/2 від 20.06.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 891 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто одна) гривня 62 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 05 травня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький