Справа № 940/471/25
Суддя: Самсоненко Р. В.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.05.2025 Провадження по справі № 2-а/940/10/25
Справа № 940/471/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді : Самсоненка Р.В.

за участю секретаря судового засідання : Зіп`юк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Тетієві Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа Тетіївський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі про скасування постанови серія 4АВ № 08308586 від 10.11.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі в порядку ст. 288 КАС України,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить скасувати постанову Департаменту патрульної поліції серії 4АВ № 08308586 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 10.11.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 гривень.

В обґрунтування позову посилається на те, що дана постанова є незаконною, оскільки про її існування він дізнався лише 10.03.2025 року після того як Тетіївським відділом ДВС у Білоцерківському районі з його пенсійної банківської картки було стягнуто кошти в розмірі 1017,00 грн. Так як постанова була винесена в автоматичному режимі без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також Департаментом патрульної поліції не було доведено його до відома про наявність даної постанови і у встановлений законодавством термін та спосіб позивач її не отримував, то він не зміг скористатись наданими йому правами для сплати штрафу чи оскарження постанови, тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 21.03.2025 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом, відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

14.04.2025 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Єжової Є.Ю. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому вона просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що посадовою особою Департаменту патрульної поліції було правильно визначено відповідальну особу правопорушника, в даному випадку позивача, як належного користувача транспортного засобу «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 та правомірно винесено постанову серії 4АВ №08308586 від 10.11.2024 зафіксованої в автоматичному режимі. Відповідно до чинного законодавства дана постанова була винесена без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та направлена позивачу поштою за адресою реєстрації зазначеною в ЄДРТЗ, рекомендованим листом поштовим переказом у визначений законом строк. Також було надіслано через Єдиний державний веб-портал електронних послуг «Портал Дія». Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі невручення постанови адресату за зазначеною в ЄДРТЗ адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу, уповноважена особа якого винесла відповідну постанову. Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення є днем набуття постановою законної сили ( а. с. 19-35).

21.04.2025 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній вказує, що постанова Департаменту патрульної поліції серії 4АВ № 08308586 від 10.11.2024 року йому вручена не була ні рекомендованим листом, ні в додатку «Дія», а тому вона підлягає скасуванню (а. с. 36-47).

29.04.2025 року представником відповідача Департаменту патрульної поліції Єжовою Є.Ю. до суду надано заперечення, в якому остання зазначає, що відповідачем було виконано свій обов`язок, передбачений ст. 279-1 КУпАП, та надіслано позивачу оскаржувану постанову рекомендованим поштовим відправлення. Крім того, Департамент патрульної поліції не є розпорядником даних та не регулює порядок надання користувачам порталу «Дія» документів та інформації ( а. с. 49-50).

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 10.11.2024 року інспектором Департаменту патрульної поліції Сереженко Я.В. винесена постанова серії 4АВ № 08308586 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 гривень за те, що він 10.11.2024 року о 12 годині 01 хвилина за адресою М-30 Стрий- Ізварине 368+580, керуючи транспортним засобом Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушив вимоги п. 12.9б ПДР України.

Із вказаної постанови вбачається, що вона винесена інспектором Департаменту патрульної поліції Сереженко Я.В. при розгляді даних, зафіксованих в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу VEGA SMART SPEED DUAL BAND , який отримав сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 22 016-24, що дійсний до 27.02.2025 року ( а. с. 6).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до пункту 12.9 «б» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч. 1, 5, 7-10 ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 300-1 КУпАП, у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із матеріалів справи встановлено, що 10.11.2024 року інспектором Департаменту патрульної поліції Сереженко Я.В. винесена постанова серії 4АВ № 08308586 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 гривень за те, що він 10.11.2024 року о 12 годині 01 хвилина за адресою М-30 Стрий- Ізварине 368+580, керуючи транспортним засобом Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушив вимоги п. 12.9б ПДР України.

Дана постанова серії 4АВ № 08308586 від 10.11.2024 року була направлена ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно роздруківок наданих відповідачем встановлено, що дана постанова повернулася до ДПП у зв`язку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні.

Таким чином, відповідач при складанні постанови діяв відповідно до установлених норм, а невжиття позивачем заходів щодо отримання кореспонденції за його місцем реєстрації створює відповідні наслідки саме для нього.

Разом з тим, позивач не спростовує той факт, що його місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, матеріали справи дають достатні підстави для висновку, що позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. В свою чергу, відповідачем доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач керуючи автомобілем перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 24 км/год. порушивши п. 12.9 (б) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, даний факт позивачем не заперечується, а позов стосується лише обставин невручення йому постанови в установлений законом спосіб та строк, та враховуючи, що відповідачем доведено правомірність своїх дій з посиланням на відповідні докази, які вказують на те, що відповідач направив постанову на адресу позивача і дана постанова була повернута відправнику за закінченням терміну зберігання, що відповідно до чинного законодавства прирівнюється до вручення такої постанови, тому позов задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, тому понесені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, покладаються на позивача.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 55, 68 Конституції України, ст. ст. 2, 6, 9, 72, 90, 241-246, 251, 255, 262, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільний транспорт», суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа Тетіївський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі про скасування постанови серія 4АВ № 08308586 від 10.11.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі в порядку ст. 288 КАС України - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.В. Самсоненко