Справа № 320/55967/24
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

05 травня 2025 року №320/55967/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у місті Києві матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного центру зайнятості (адреса: 01601, м. Київ, вул. Еспланадна, буд. 8/10, )в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №132-к від 04.10.2024 року, виданий Державним центром зайнятості () про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Управління професійного навчання та міжнародного співробітництва у зв?язку із скороченням штату, відповідно до п. 1 ст. 40 К3пП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаду Начальника Управління комунікацій Департаменту комунікацій Державного центру зайнятості () у зв?язку з скороченням

- стягнути з Державного центру зайнятості (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 04.10.2024 року по дату винесення судом рішення.

Представником Державного центру зайнятості до суду подано клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що розгляд даної справи має здійснюватися за правилами цивільного судочинства.

Позивач заперечував щодо задоволення даного клопотання, з підстав, що викладені у його заяві від 25.03.2025.

Суд, розглянувши подане клопотання, зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі положень пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

При цьому пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування .

Для набуття спором ознак публічно-правового в контексті статті 19 КАС України спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу №132-к від 04.10.2024 року, виданого Державним центром зайнятості () про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Управління професійного навчання та міжнародного співробітництва у зв?язку із скороченням штату, відповідно до п. 1 ст. 40 К3пП України; поновлення ОСОБА_1 на посаді Начальника Управління комунікацій Департаменту комунікацій Державного центру зайнятості () у зв?язку з скороченням; стягнення з Державного центру зайнятості (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 04.10.2024 року по дату винесення судом рішення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (Закон № 889-VIII), згідно з преамбулою якого цей Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 889-VIII державною службою є публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 вказаного Закону посадою державної служби є визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону .

Пунктом 2 частини другої статті 3 Закону № 889-VIII установлено, що дія цього Закону поширюється на державних службовців міністерств та інших центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до Положення про Державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 16.12.2020 № 2663, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2020 р. за № 1305/35588, Державна служба зайнятості (далі - Служба) є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством економіки України (далі -Мінекономіки).

Служба складається з Державного центру зайнятості, регіональних центрів зайнятості - Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості та їх філій, закладу післядипломної освіти «Центр підвищення кваліфікації служби зайнятості», закладів професійної (професійно-технічної) освіти Державної служби зайнятості, інших закладів освіти Державної служби зайнятості (далі - заклади освіти Служби), а також підприємств, установ, організацій, утворених Службою.

Державний центр зайнятості, регіональні центри зайнятості є юридичними особами публічного права.

Діяльність Служби та виконання нею завдань і функцій, передбачених законодавством, у тому числі цим Положенням, фінансується за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та інших джерел, не заборонених законодавством.

Працівники Служби підлягають атестації відповідно до Закону України «Про професійний розвиток працівників».

Працівникам Служби надається щорічна основна відпустка тривалістю 24 календарні дні (якщо іншого не передбачено законодавством), щорічні додаткові відпустки та інші види відпусток, визначені законодавством.

Умови оплати праці працівників Державного центру зайнятості, регіональних центрів зайнятості та їх філій визначаються наказами Мінекономіки.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 26.02.2021 № 396, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04 березня 2021 за № 289/35911, «Про умови оплати праці працівників Державної служби зайнятості» затверджено умови оплати праці працівників Служби, які відрізняються від умов оплати праці, визначених Законом України від 10 грудня 2015 року 889-VIII «Про державну службу».

Відповідно до Положення про Державний центр зайнятості, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 26.03.2021 № 645, Державний центр зайнятості є головною державною установою в централізованій системі державних установ Служби та належить до сфери управління Міністерства економіки України.

Державний центр зайнятості є неприбутковою державною установою, що фінансується за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та інших джерел, незаборонених законодавством.

Як вбачається із довідки Державного центру зайнятості від 13.12.2024 року №33/12/10162-24, посад керівних працівників і спеціалістів, яких віднесено до посад державної служби, в Службі загалом та Державному центрі зайнятості немає.

За нормами пункту 15 частини третьої статті 3 Закону № 889-VIII дія цього Закону не поширюється на працівників державних підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами.

Отже, перебуваючи у трудових відносинах з Державним центром зайнятості, позивач не має статус державного службовця, а тому його посада не відноситься до посад публічної служби.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із трудових правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, спір, що виник у зв`язку зі звільненням працівника з посади, трудова діяльність на якій не пов`язана з проходженням публічної служби, має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року, 13, 27 березня 2019 року, 01 квітня 2020 року у справах №320/2654/19 (провадження №11-78апп21), № 520/6612/17 (провадження № 11-1196апп18), № 814/2514/17 (провадження № 11-1472апп18) та № 804/2823/16 (провадження № 11-433апп19) відповідно.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на викладене, суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 238, 239, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Державного центру зайнятості задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі № 320/55967/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвалу про закриття провадження у справі надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.