Справа № 560/14653/24
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

02 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмови протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, викладену у листі №81 від 12.08.2024, про відмову щодо зарахування періоду роботи згідно записів трудової книжки від 19.10.1082 року НОМЕР_1 з 06.12.1983 по 06.02.1984; з 01.03.1984 по 05.10.1984; з 01.11.1984 по 17.06.1985; з 08.07.1985 по 01.03.1986, оскільки прізвище зазначено російською мовою, як ПАХАР, що не відповідає паспортним даним, в яких прізвище вказано (російською мовою), як ПАХАРЬ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки від 19.10.1082 року НОМЕР_1 з 06.12.1983 по 06.02.1984; з 01.03.1984 по 05.10.1984, оскільки прізвище зазначено російською мовою, як ПАХАР, що не відповідає паспортним даним, в яких прізвище вказано (російською мовою), як ПАХАРЬ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахування пенсії з обчисленням страхового стажу, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по даній справі і передати пенсійну справу для виплати до пенсійного органу за місцем фактичного проживання позивача, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що порушено право позивача на пенсійне забезпечення.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що до страхового стажу позивача правомірно не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.10.1982 з 06.12.1983 по 06.02.1984, з 01.03.1984 по 05.10.1984, з 01.11.1984 по 17.06.1985 та з 08.07.1985 по 01.03.1986, оскільки прізвище позивача зазначено російською мовою, як « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним, в яких прізвище вказано (російською мовою), як « ОСОБА_2 ». У зв`язку з цим, у позивача немає необхідного страхового стажу та, відповідно, відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що до страхового стажу позивача правомірно не зараховано спірні періоди. Вважає, що обчислення стажу, призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.10.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.10.2024 продовжено ОСОБА_1 на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №560/14653/24 в частині подання позовної заяви (з дотриманням процесуальних вимог щодо її оформлення та подання) з зазначенням: правильних найменувань відповідачів; правильних реквізитів трудової книжки.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з відомостями трудової книжки від 19.10.1982 НОМЕР_1 "Билоус ОСОБА_1 " працювала в періоди з 06.12.1983 по 06.02.1984; з 01.03.1984 по 05.10.1984; з 01.11.1984 по 17.06.1985; з 08.07.1985 по 01.03.1986.

У свідоцтві про народження НОМЕР_2 прізвище позивача - " ОСОБА_3 ".

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 , виданим 10.08.1985 Тишевицькою сільською радою, прізвище позивача після укладення шлюбу - ОСОБА_2 .

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 прізвище позивача - " ОСОБА_2 " (українською мовою), " ОСОБА_2 " (російською мовою).

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою від 02.08.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.08.2024 №81 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком згідно заяви у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV (31 рік). Зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.10.1982: з 06.12.1983 по 06.02.1984; з 01.03.1984 по 05.10.1984; з 01.11.1984 по 17.06.1985; з 08.07.1985 по 01.03.1986, оскільки прізвище позивача зазначено російською мовою, як " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним, в яких прізвище вказано (російською мовою) як " ОСОБА_2 ". Вік позивача 60 років. Страховий стаж становить 29 років.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Приписами частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-IV.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Зі змісту наведеного слідує, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку; 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Відтак, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж не менше 31 року.

Як встановив суд, позивач, на час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком (02.08.2024), згідно з паспортними даними досяг віку 60 років, що не заперечується сторонами.

Спірним є наявність в позивача 31 року страхового стажу.

Зі змісту оскарженого рішення слідує, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком є те, що до страхового стажу останнього не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.10.1982: з 06.12.1983 по 06.02.1984; з 01.03.1984 по 05.10.1984; з 01.11.1984 по 17.06.1985; з 08.07.1985 по 01.03.1986, оскільки прізвище позивача зазначено російською мовою як « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним, в яких прізвище вказано (російською мовою) як " ОСОБА_2 ".

Надаючи оцінку наведеним доводам відповідача, суд зазначає та враховує таке.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту наведеного слідує, що Порядок №637 поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У спірний період порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Зі змісту наведеного слідує, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємства, а тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, й, відповідно, не може впливати на особисті права останнього.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Як встановив суд, у трудовій книжці від 19.10.1982 НОМЕР_1 містяться відомості про роботу позивача в періоди з 06.12.1983 по 06.02.1984; з 01.03.1984 по 05.10.1984; з 01.11.1984 по 17.06.1985; з 08.07.1985 по 01.03.1986, які є неперервними. Трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Суд зазначає, що відповідачі не надали суду жодних доказів, що відомості, які містяться в трудовій книжці від 19.10.1982 НОМЕР_1 , містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку трудова книжка позивача недійсною також не визнавалась.

При цьому суд також бере до уваги те, що обставини, які слід встановити у цій справі, значно віддалені у часі, а також враховує відсутність вини позивача.

Суд вважає помилковим зазначення позивачем у позовних вимогах датою трудової книжки НОМЕР_1 "19.10.1082", оскільки в матеріалах справи міститься трудова книжка НОМЕР_1 від 19.10.1982.

Також згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Крім того, відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Зі змісту викладених положень слідує, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Такі повноваження пенсійного органу повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах. Отже, відповідачі своїм право не скористалися і спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком прийняте по формальним підставам.

Отже, не зараховані періоди з 06.12.1983 по 06.02.1984; з 01.03.1984 по 05.10.1984; з 01.11.1984 по 17.06.1985; з 08.07.1985 по 01.03.1986 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 19.10.1982 слід зарахувати до страхового стажу позивача.

Як встановив суд, страховий стаж позивача, вказаний в рішенні від 12.08.2024 №81 становить 29 років. З урахуванням періодів роботи з 06.12.1983 по 06.02.1984; з 01.03.1984 по 05.10.1984; з 01.11.1984 по 17.06.1985; з 08.07.1985 по 01.03.1986 страховий стаж позивача становить більше 31 року що є достатнім для призначення йому пенсії за віком.

При цьому порушене право позивача полягає у прийнятті суб`єктом владних повноважень рішення про відмову призначити пенсію за наявності законодавчо визначених підстав для її призначення.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.08.2024 №81, а також, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату йому пенсії за віком згідно з Законом №1058-ІV.

З урахуванням підпункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія позивачу має бути призначена з 09.07.2024 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, оскільки звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку).

Щодо доводів відповідача про дискреційні повноваження, суд зазначає таке.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом №1058-ІV.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом, з урахуванням встановлених обставин, у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідача, яким фактично відмовлено позивачу в зарахування періодів до страхового стажу та призначенні пенсії). Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.08.2024 №81.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 06.12.1983 по 06.02.1984; з 01.03.1984 по 05.10.1984; з 01.11.1984 по 17.06.1985; з 08.07.1985 по 01.03.1986.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09.07.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012 , код ЄДРПОУ - 20987385)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк