Справа № 464/1809/25
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1809/25
пр.№ 2-а/464/39/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Мички Б.Р.

за участі секретаря судового засідання Севери Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шпакової Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

Позивач 19.03.2025 року звернувся до Сихівського районного суду м.Львова в порядку адміністративного судочинства із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЛВ № 00795312 від 05 лютого 2025 року про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу, винесену відповідачем, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.152-1 КУАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, покликаючись на порушення процедури винесення такої постанови.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Мичка Б.Р.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2025 року залишено вказану позовну заяву без руху.

01.04.2025 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08.04.2025 року відповідач подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що у даній справі відсутній предмет спору, позов подано передчасно, позивачем оскаржується повідомлення, а не постанова.

11.04.2025 року представник відповідача долучив до матеріалів справи додаткові пояснення у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача відмовилася від поданого клопотання про закриття провадження у справі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог по суті спору.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інспектором з паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Діденко М.А. 26 лютого 2025 року винесено постанову серії ЛВ № 00795312, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 400 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУАП.

Даною постановою встановлено, що 05 лютого 2025 року о 15.18 год водієм транспортного засобу «Mazda 3» номерний знак НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Дороша, з неоплатою вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хв, чим порушено вимоги абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів.

Згідно з ч.1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу ч.1 ст. 279-1 КУпАП.

Підстави для звільнення від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) встановлені ст.279-3 КУпАП. За змістом даної статті відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічна норма закріплена в розділі III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 13 від 13 січня 2020 року.

Як свідчать матеріали справи, позивач не надав доказів наявності обставин, які б звільняли його від відповідальності в порядку ст.279-3 КУпАП. Доводи позивача про недоведеність його вини суд відхиляє з огляду на вимоги ст.14-2 КУпАП України, яка передбачає відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

За диспозицією ч.1 ст.152-1 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правилами паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року за № 1342, регламентовано організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів. Дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування (далі - користувачі), а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики.

За п.26 Правил паркування транспортних засобів користувач зобов`язаний:

поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху;

сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування;

розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки;

після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Водночас механізм надання пільг власникам транспортних засобів, зазначеним у ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування і на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів (крім гаражних кооперативів) визначено Порядком надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженим постановою КМУ від 25 травня 2011 року № 585.

Як визначено п.5 даного Порядку, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342, і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306. При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

До того ж у відповідності до п.п.«ґ» п.30.3 Правил дорожнього руху України на відповідних транспортних засобах установлюється розпізнавальний знак Водій з інвалідністю - квадрат синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 Правил дорожнього руху України).

При дослідженні судом схеми майданчика для платного паркування транспортних засобів на вул.Дороша та матеріалів фотофіксації, долучених відповідачем до справи, судом встановлено, що автомобіль марки «Mazda 3» номерний знак НОМЕР_1 знаходиться 05 лютого 2025 року на відведеному майданчику для платного паркування, географічні координати: 49.8338747.24.0404239; фотографії зроблено о 14.56, 15.18. На даному автомобілі відсутній розпізнавальний знак Водій з інвалідністю. Вказані обставини не заперечувалися позивачем у судовому засіданні.

Відповідно до примітки ст.14-2 КУАП, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Беручи до уваги викладене, матеріали фотофіксації містять фотокопії зображення транспортного засобу позивача у кількості 5 зображень транспортного засобу, отриманих з різних ракурсів. Зазначені фотокопії містять дату та час здійснення фотозйомки, відомості щодо місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів; містять вичерпний обсяг інформації для встановлення марки транспортного засобу, серії та номеру його державної реєстрації. Фотознімки транспортного засобу марки «Mazda 3» номерний знак НОМЕР_1 зроблені інспектором з паркування, повністю відповідають вимогам ст.14-2 КУАП та є належними та допустимими доказами в даній справі. Протилежного позивачем не доведено, а тому порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджується достатніми та достовірними доказами.

Твердження позивача щодо відсутності у нього обов`язку розміщення на його транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» і що це є його правом спростовується наведеними вище положеннями Правилами дорожнього руху України та Порядком надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів.

Відсутність у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу позивача розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» свідчить про недотримання порядку отримання відповідної пільги та нехтування можливістю . Сам по собі факт наявності у нього інвалідності та документів, які це підтверджують, надання таких при зверненні до суду позивачем (посвідчення № НОМЕР_2 із вказанням інвалідності ІІ групи) не спростовує його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та висновку інспектора з паркування.

Зокрема, наявність у позивача статусу особи з інвалідністю 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням, дає право останньому на встановлення на механічному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» та в подальшому розміщення такого автомобіля на місці для стоянки у межах платного паркування за умови спеціального виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

Окремо суд зауважує, що за п.1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За таких обставин суд вважає, що позивач діяв недобросовісно та відповідно не може мати легітимних сподівань на застосування до нього пільг, недотримавшись самому при цьому вимог закону.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.6 КАС України).

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, наданими відповідачем беззаперечними доказами підтверджено факт допущення позивачем порушення Правил дорожнього руху, а тому винесення інспектором з паркування відносно позивача постанови по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУАП є правомірним та обґрунтованим. Доводи позивача зводяться до власного суб`єктивного бачення як обставин справи, так і вимог чинного законодавства.

Постанова, яка оскаржується позивачем, містить інформацію, зазначену у статті 283,284 КУпАП, отже, відповідає чинному законодавству. Відповідач під час виявлення правопорушення та складання постанови про притягнення позивачем до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

У відповідності до ст.139 КАС України судові витрати слід покласти на державу.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255,286 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову, постанову серії ЛВ № 00795312 від 05 лютого 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.152-1 КУАП залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено згідно з ч.4 ст.286 КАС України протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.272 КАС України.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, , м. Львів, пл.Ринок, 1

Повне рішення суду складено 05 травня 2025 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.250 КАС України.

Суддя Богдан Мичка