Справа № 380/25857/24
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 рокусправа № 380/25857/24
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами :

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 в пільговий стаж роботи періоди з 10.12.1997 по 14.05.2000 на посаді знімача гарячих виробів у ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра») та з 17.04.2018 по 31.12.2021 на посаді майстра зміни у ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія»).

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дня звернення за пенсією, а саме з 21.11.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 10.12.1997 по 14.05.2000 позивач працювала на посаді знімача гарячих виробів. Вважаю за необхідне зазначити, що, відповідно до наказу № 3 від 05.01.1993 на АТ «Іскра» було проведено атестацію робочих місць за умовами праці в цеху № 13. Результати такої атестації було затверджено наказом № 203 від 15.05.1995. У додатку № 1 до відповідного наказу міститься перелік робочих місць із шкідливими умовами праці. Зокрема, до Списку № 2 було зараховано робоче місце знімача гарячих виробів. На підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії у період з 17.04.2018 по 31.12.2021 ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» видало ОСОБА_1 довідку № 153/123 від 04.10.2024. У вказаній довідці вказано, що позивач у спірний період «здійснювала керівництво працівниками виробничої дільниці скловаріння і виробітки скла, контролювала дотримання технологічного процесу виготовлення скляних ізоляторів». У довідці вказано наступну професію: майстер зміни та уточнено, що позивач була зайнята на дільниці варіння скломаси, що передбачена Списком 2 розділ 18 позиція 18.1 код КП 1222.2. У цьому контексті наголошую на тому, що згідно із Додатком А до Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28.07.2010, професійна назва роботи «майстер зміни» належить до коду КП 1222.2. Відтак, звертає увагу на те, що позивач досягнула 55 років, пільговий стаж роботи за Списком 2 у позивача становить 10 років 2 місяці та 25 днів, загальний трудовий стаж (на момент звернення до ГУ ПФУ у Львівській області) 39 років 4 місяці 17 днів. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 31 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача2, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позову заперечує повністю. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не розглядало ані вищеозначеної заяви ОСОБА_2 про призначення пенсійної виплати, ані документів доданих до цієї заяви, відповідно й не приймало жодних рішень щодо цього питання, а тому не може виступати відповідачем у даній справі, так як не вчиняло жодних протиправних дій та не порушувало жодних прав позивача.

Вказує, що згідно з абз. 1 пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 27.11.2024 вік заявниці 55 років. Страховий стаж позивачки становить 39 років 04 місяців 17 днів. Пільговий стаж позивачки становить 04 роки 01 місяць 03 дні. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи за довідкою від 04.10.2024 №153/123 з 10.12.1997 по 14.05.2000, оскільки відсутні накази про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці та переліки посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення. За довідкою від 20.11.2024 №03.06-101 з 17.04.2018 по 31.12.2021, оскільки посада «майстер зміни» відсутня в переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України вцід 24.06.2016 №461. Оскільки, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону № 1058 виникає у жінок за наявності не менше 10 років пільгового стажу роботи за Списком № 2, у позивачки було відсутнє право на призначення такої пенсії.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від відповідача1, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позову заперечує повністю. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що вік позивача на день звернення- 55 років, страховий стаж особи позивача становить 39 років 04 місяці 17 днів, пільговий стаж за Списком № 2 становить 04 роки 01 місяць 03 дні, за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи за довідкою від 04.10.2024 № 153/123 з 10.12.1997 по 14.05.2000, оскільки відсутні накази про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці та переліки посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення; за довідкою від 20.11.2024 № 03.06-101 з 17.04.2018 по 31.12.2021, оскільки посада "майстер зміни" відсутня в переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461. Враховуючи вищевикладене, позивачу відмовлено в призначенні за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній необхідний пільговий стаж.

Позивач подав відповідь на відзив в якому зазначає, що відповідач 1 цитує положення нормативно-правових актів щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак жодним чином не аналізує доводи позивача, зокрема, щодо наявності у позивача пільгового стажу 2 років 5 місяців 7 днів з 10.12.1997 по 14.05.2000 та пільгового стажу у період з 17.04.2018 по 31.12.2021 та додані до справи докази, які підтверджують належність вказаних періодів до стажу, який надає право на отримання пенсії на пільгових умовах. ГУ ПФ України у Київській області не наводить жодних фактичних даних, які вказують на неможливість зарахування зазначених періодів до пільгового стажу ОСОБА_1 . Вказує, що з 10.12.1997 по 14.05.2000 позивач працювала на посаді знімача гарячих виробів. Вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до наказу № 3 від 05.01.1993 на АТ «Іскра» було проведено атестацію робочих місць за умовами праці в цеху № 13. Результати такої атестації було затверджено наказом № 203 від 15.05.1995. У додатку № 1 до відповідного наказу міститься перелік робочих місць із шкідливими умовами праці. Зокрема, до Списку № 2 було зараховано робоче місце знімача гарячих виробів. Відтак, підстави для відмови у зарахуванні періоду з 10.12.1997 по 14.05.2000 до стажу, який надає позивачу право на отримання пенсії на пільгових умовах відсутні. Також зазначає, що на підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії у період з 17.04.2018 по 31.12.2021 ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» видало ОСОБА_1 довідку № 153/123 від 04.10.2024. У вказаній довідці вказано, що позивач у спірний період «здійснювала керівництво працівниками виробничої дільниці скловаріння і виробітки скла, контролювала дотримання технологічного процесу виготовлення скляних ізоляторів». У довідці вказано наступну професію: майстер зміни та уточнено, що позивач була зайнята на дільниці варіння скломаси, що передбачена Списком 2 розділ 18 позиція 18.1 код КП 1222.2. У цьому контексті наголошує на тому, що згідно із Додатком А до Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28.07.2010, професійна назва роботи «майстер зміни» належить до коду КП 1222.2. Отже, звертає увагу на те, що позивач досягла 55 років, пільговий стаж роботи за Списком 2 у позивача становить 10 років 2 місяці та 25 днів, загальний трудовий стаж (на момент звернення до органів ПФ України) 39 років 4 місяці 17 днів.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

21 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 27.11.2024 №998 вік заявниці 55 років.

Страховий стаж позивачки становить 39 років 04 місяців 17 днів.

Пільговий стаж позивачки становить 04 роки 01 місяць 03 дні.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи за довідкою від 04.10.2024 №153/123 з 10.12.1997 по 14.05.2000, оскільки відсутні накази про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці та переліки посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

За довідкою від 20.11.2024 №03.06-101 з 17.04.2018 по 31.12.2021, оскільки посада «майстер зміни» відсутня в переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Відповідно до положень пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону № 1058 виникає у жінок за наявності не менше 10 років пільгового стажу роботи за Списком № 2, згідно рішення від 27.11.2024 №998 у позивачки відсутнє право на призначення такої пенсії.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо) (див. абзац другий пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі- Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі- Закон №1058-ІV).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди - пенсії застрахованим особам, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, призначають за нормами Закону №1058-ІV, за умови наявності необхідного трудового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону №1058-IV є наявність необхідного страхового стажу (в тому числі пільгового) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наведені правові норми дають підстави дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 року № 159/4178/16-а.

Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162; якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36; якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Також, Верховний Суд зробив правовий висновок у постановах Суду від 25.06.2020 по справі №520/10521/19 та від 09.07.2020 по справі №235/7688/16-а, відповідно до якого чіткість та однозначність записів трудової книжки найманого працівника, котрі указують на те, що виконувана робота підлягає включенню до спеціального страхового стажу на Списком №2, призводить до відсутності правових підстав для витребування уточнюючих довідок.

Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів чи неточних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Матеріалами справи підтверджується, що вік позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, становив 55 років.

Також, відповідач у своєму рішенні від 27.11.2024 №998 визначає страховий стаж ОСОБА_1 як 39 років 04 місяці 17 днів, в тому числі пільговий стад роботи за Списком №2 становить 04 роки 01 місяць 03 дні.

При цьому судом встановлено, що відповідачем не зараховано період роботи з 10.12.1997 по 14.05.2000 на посаді знімача гарячих виробів у ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» та з 17.04.2018 по 31.12.2021 на посаді майстра зміни у ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» - до стажу роботи за Списком №2.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Окрім цього, позивачем до матеріалів справи надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 24.05.1994 що містить наступні записи щодо спірних періодів роботи: - з 10.12.1997 по 03.05.2001 позивачка переведена знімальщиком гарячих виробів по другому розряду ЗЕВС згідно наказу №1040к від 08.12.1997; - з 17.04.2018 прийнята на роботу в цех скловаріння і виробника скла на посаду майстра цеху згідно наказу №28 від 16.04.2018 ; - з 11.06.2018 переведена в цьому ж цеху на посаду майстра зміни до 31.10.2022 (наказ №151 від 07.06.2018).

Вказані записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності.

Таким чином, періоди роботи позивача з шкідливими умовами праці за Списком №2 підтверджуються записами в трудовій книжці.

Доводи відповідача про те, що вказаний стаж не можна зарахувати, оскільки відсутня уточнююча довідка, безпідставні, оскільки на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідачем не доведено факту невиконання без поважних причин позивачем встановленого мінімуму трудової участі, для необхідності зарахування страхового стажу.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а.

Крім того, позивачем надано довідки про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №153/123 від 04.10.2024 ПАТ «Іскра», №03/06-101 від 20.11.2024 ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія», з яких видно, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день та виконувала роботу в шкідливих умовах праці.

Згідно довідки № 153/123 від 04.10.2024 ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» ОСОБА_1 у спірний період «здійснювала керівництво працівниками виробничої дільниці скловаріння і виробітки скла, контролювала дотримання технологічного процесу виготовлення скляних ізоляторів». У довідці вказано наступну професію: майстер зміни та уточнено, що позивач була зайнята на дільниці варіння скломаси, що передбачена Списком 2 розділ 18 позиція 18.1 код КП 1222.2.

Згідно із Додатком А до Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28.07.2010, професійна назва роботи «майстер зміни» належить до коду КП 1222.2.

Відповідно до наказу № 3 від 05.01.1993 на АТ «Іскра» проведено атестацію робочих місць за умовами праці в цеху № 13. Результати такої атестації затверджено наказом № 203 від 15.05.1995, у додатку № 1 до відповідного наказу міститься перелік робочих місць із шкідливими умовами праці, зокрема, до Списку № 2 зараховано робоче місце знімача гарячих виробів.

Згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, та Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, які були чинними у 1994-1999 роках та 2003-2016 роках відповідно, до робіт, що надають право на пільгову пенсію за Списком №2, відносилися роботи на посадах: 1) "2190100а-19017 Знімачі гарячих виробів"/"18.1а Знімачі гарячих виробів"; 2) "2170300а-11918 Дробильники-розмелювачі" / "16.2а Дробильники-розмелювачі".

Окрім того, процедура підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років конкретизована нормами Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (затверджений постановою Правління ПФУ від 10.11.2006 р. №18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 р. за №1231/13105 (далі - Порядок №18-1).

Відтак, обов`язок звернення до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника позивач мав би тоді, коли у його трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди його роботи.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважен.

У зв`язку із цим суд виходить за межі позовних вимог для ефективного захисту прав позивача та дійшов висновку про необґрунтованість рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 98 від 27.11.2024 щодо відмови позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, а тому таке підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 21.11.2024 призначити позивачці пенсію за віком за Списком №2, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Поряд з тим, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім того, на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 у справі № К/800/6863/15, від 29.11.2016 № К/800/17306/16, № К/800/17393/16 від 29.09.2016, № К/800/13317/15 та від 17.12.2015 № К/800/32134/15).

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що призначення і виплата пенсії є дискреційним повноваженням відповідача.

При цьому, суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом останнім визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, рішенням якого відмовлено у призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо перерахунку позивачу вказаного виду пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за заявою позивача, яким у даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

За викладених обставин, суд вважає, що вказане є підставою для того, щоб: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 21.11.2024, зарахувати ОСОБА_1 в пільговий стаж роботи періоди з 10.12.1997 по 14.05.2000 на посаді знімача гарячих виробів у ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» та з 17.04.2018 по 31.12.2021 на посаді майстра зміни у ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія», та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду по даній справі.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у Київській області № 98 від 27.11.2024.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08001 Київська область смт. Макарів вул. Варшавська 3-Б, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 21.11.2024, зарахувати в пільговий стаж роботи періоди з 10.12.1997 по 14.05.2000 на посаді знімача гарячих виробів у ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» та з 17.04.2018 по 31.12.2021 на посаді майстра зміни у ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія», та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду по даній справі.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08001 Київська область смт. Макарів вул. Варшавська 3-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

5. В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02.05.2025.

СуддяКоморний Олександр Ігорович