Справа № 340/8037/24
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/8037/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486; адреса: вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006)

про визнання протиправним та скасування рішення.

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області № 4 від 23 липня 2024 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафної санкції в розмірі 2 535,00 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області було проведено фактичну перевірку, за результатом якої складено акт на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення від 23.07.2024 року. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване податкове-повідомлення рішення, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки товар, який ніби-то був реалізований без видачі фіскального чека, проданий іншим суб?єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність у тому ж приміщенні.

Ухвалою суду від 24 грудня 2024 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач позовних вимог не визнав. У поданому відзиві на позов відповідач зазначив, що в ході перевірки було встановлено недотримання ФОП ОСОБА_2 пунктів 1, 2 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.12.1995 № 265/95-ВР. Отже, податкове повідомлення-рішення № 4 від 23 липня 2024 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафної санкції в розмірі 2 535,00 гривень є правомірним, оскільки повністю відповідає вимогам чинного податкового законодавства України, а позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, додані до них документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 09.06.2017 року.

Основним видом економічної діяльності позивача є 47.19: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області на підставі наказу №447-п від 17.06.2024 року проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами проведеної фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » працівниками ГУ ДПС у Кіровоградській області відповідно до статті 86 Податкового кодексу України 24.06.2024 складено акт фактичної перевірки № 9085/11/28/РРО/ НОМЕР_1 (Акт перевірки), із зазначенням у висновках перевірки порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР.

Касир (продавець) магазину ОСОБА_3 в п. 4.1 роз.4 «Прикінцеві положення» акту фактичної перевірки від 24.06.2024 року вказала про незгоду з висновками даного акту та повідомила, що будуть надані письмові зауваження.

В подальшому, ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу було подано заперечення від 07.07.2024 на акт фактичної перевірки від 24.06.2024 (зареєстрований в ГУ ДПС в області 24.06.2024 №9085/11/28/РРО/ НОМЕР_1 ).

Відповідно до Висновку про розгляд заперечення від 19.07.2024 № 115/11-28-07- 04/ НОМЕР_1 , контролюючим органом встановлено, що перевіряючими в ході фактичної перевірки правильно були визначені порушення норм чинного законодавства, висновки викладені в акті фактичної перевірки від 24.06.2024 №9085/11/28/РРО/ НОМЕР_1 , є правомірними та залишаються без змін.

23.07.2024 Головним управління ДПС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення №4, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції в сумі 2535,25 грн на підставі пункту 1 статті 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року №265-95.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3 ст. 75 Податкового кодексу України).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено статтею 80 Податкового кодексу України.

За приписами п. 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Згідно з пп. 20.1.10, 20.1.11 п. 20.1 статті 20 Кодексу, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_2 ), де провадить господарську діяльність позивач, на підставі наказу від 17.06.2024 №447-п.

Копію наказу на проведення фактичної перевірки вручена ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 80.4 статті 80 Кодексу, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Розрахункова операція може бути проведена у будь який спосіб та може проводитись як до початку проведення фактичної перевірки, так і в ході такої перевірки.

Так, відповідно до Акту перевірки, перед початком фактичної перевірки 18.06.2024 року об 11:49 год через касира (продавця) магазину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перевіряючими було придбано:

- кип`ятильник ел.1,5 кВт нікельований в кількості 1 шт. вартістю 99,00 грн;

- змішувач води для ванни литий гусак Aquatica (HM- 1C31C) в кількості 1 шт. вартістю 1299,00 грн.

Розрахункову операцію проведено через РРО ф.н. , розрахунковий документ роздруковано та надано, на загальну суму 1398,00 грн, розрахунок за товар проводився за допомогою POS- терміналу (чек від 18.06.2024 о 11:51 годині).

Крім того, перевіряючі придбали шліфмашинку кутову Vitals master НОМЕР_2 мм НОМЕР_3 вартістю 2535 грн.

Розрахунок за вказаний товар здійснювався у готівковій формі. При цьому відповідач наголошує, що готівка за реалізований товару сумі 2535,00 грн через РРО не проведена, фіскальний чек не сформовано та не роздруковано.

Після реалізації ФОП ОСОБА_1 шліфмашинки кутовової Vitals master НОМЕР_2 мм НОМЕР_3 по ціні 2535 грн та непроведення і невидачі розрахункового документу встановленого зразка, відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення № 4 від 23 липня 2024 року, яким на підставі пункту 1 статті 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року №265-95 (далі - Закон №265) до позивача застосована штрафна санкція у сумі 2535 грн (100 процентів вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за порушення , вчинене вперше.

В свою чергу, позивач наполягає, що не є суб?єктом відповідальності за вчинене порушення, оскільки реалізація шліфмашинка кутова Vitals master НОМЕР_2 мм НОМЕР_3 реалізована іншим суб`єктом господарюванням - ФОП ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону №265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Статтею 2 Закону №265 розрахунковий документ визначається як документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Таким чином, суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Суд наголошує, що предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пунктів 1,2 статті 3 Закону №265 є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог статті 3 Закону №265.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення відповідної розрахункової операції.

Відповідач наполягає, що всупереч вимогам пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265 позивачем через РРО не проведена готівка за реалізований товар - шліфмашинку кутову Vitals master НОМЕР_2 мм НОМЕР_3 та не сформовано фіскальний чек в сумі 2535,00 грн.

При цьому відповідач покликається на зазначені вище висновки акту перевірки та на те, що відповідно до видаткової накладної від 23 квітня 2024 року позивачем придбано у ФОП ОСОБА_5 шліфмашинку кутову Vitals master НОМЕР_2 мм НОМЕР_3 , яка обліковується серед товарних запасів позивача та на те, що продавець ОСОБА_3 працює за трудовим договором у позивача.

Разом із тим, відповідач не спростував доводи позивача про те, що в торгівельному приміщенні, де було проведено перевірку, свою підприємницьку діяльність здійснюють 5 суб`єктів господарювання, а контрольна розрахункова операція здійснювалась у готівковій формі на касовому вузлі, де проводить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_4 .

Також відповідач не пояснив обставини видачі фіскального чека № щодо реалізації шліфмашинки кутової Vitals master НОМЕР_2 мм НОМЕР_3 на суму 2535,00 грн 19 червня 2024 року о 10-49 год та видаткового чека № на повернення такого товару того ж дня саме ФОП ОСОБА_4 (копії чеків наявні у матеріалах справи).

У сув?язі з викладеним посилання відповідача на вищевказані документи (трудовий договір та видаткову накладну) не можуть бути беззаперечними доказами вчинення позивачем правопорушення, що передбачене пунктом 2 статті 3 Закону №265.

Крім того, суд керується частиною четвертою статті 78 КАС України, за якою обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При цьому для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази.

Так, постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 жовтня 2024 року у справі № 404/5820/24 суд закрив провадження в справі відносно гр. ОСОБА_3 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1551 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. При цьому суд наголосив, що у протоколі про адміністративне правопорушення, не викладено обставин і не зазначено доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 не проведено розрахункової операції через РРО та не видано розрахункового документу встановленого зразка, зокрема з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що вона не вчиняла зазначеного правопорушення, а в торгівельному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 підприємницьку діяльність здійснюють 5 суб`єктів господарювання. Разом з тим посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області будь-яких інших належних та достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не додано. Отже, будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 не провела розрахунки операцій через РРО та не видала розрахунковий документ за проданий товар у матеріалах справи немає і у суді таких не здобуто.

У межах розгляду цієї адміністративної справи відповідачем не надано будь-яких доказів, які спросовували б преюдиційні обставини, встановлені вищевказаним судовим рішенням.

За таких умов суд приходить до висновків, що відповідач при винесенні оскарженого податкового повідомлення-рішення визнав доведеними обставини вчинення позивачем зазначеного правопорушення, виходячи з відомостей Акту перевірки як єдиного і достатнього доказу, залишивши поза увагою необхідність документального підтвердження таких відомостей, зокрема, тих, встановлення яких потребує не лише огляду особами, що беруть участь у перевірці, а й проведення інших досліджень тощо. При цьому, відповідач не прийняв до уваги заперечень позивача як невід`ємної частини Акта, та не встановив змісту таких заперечень та не надав їм правової оцінки шляхом прийняття до уваги або відхилення з певних мотивів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючим органом не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем пункту 1, 2 статті 3 Закону №265.

Суд наголошує, що факт вчинення правопорушення має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях суб`єкта владних повноважень.

Наведене свідчить про неправомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог статті 3 розділу II Закону України №265/95-ВР, а тому суд вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 1211, 20 грн) належить розподілити відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачеві з бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486; адреса: вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області № 4 від 23 липня 2024 року.

Стягнути на користь фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК