Справа № 460/706/25
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2025 року м. Рівне №460/706/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому (з урахуванням уточненої позовної заяви) просить:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за сімейними обставинами па підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу";

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу".

Ухвалою суду від 23.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 04.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 25.02.2025 повернуто без розгляду заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Згідно з позовною заявою вимоги ґрунтуються на тому, що матір позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду, інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд - немає. Позивач проживає разом з матір`ю. Тому позивач звернувся до командира з письмовим рапортом з проханням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами відповідно до абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Однак, за результатом розгляду рапорту відповідачем відмовлено у його реалізації, посилаючись на те, що позивач не підтвердив відсутності у своєї матері інших членів сім`ї першого ступеня споріднення чи другого ступеня споріднення, або що є документи, які підтверджують, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду- за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Позивач наголошує, що він є єдиним членом сім`ї своєї матері, що може здійснювати постійний догляд за нею. Вважає відмову протиправною, а тому просить позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 20.12.2024 військовою частиною НОМЕР_1 отримано від сержанта ОСОБА_1 рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 із проханням про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

За результатами розгляду вказаного рапорту та доданих до його документів військовою частиною НОМЕР_1 встановлено, що сержант ОСОБА_1 вже звертався 24.11.2024 рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами до командира військової частини НОМЕР_2 . Рапорт ОСОБА_1 від 06.12.2024 було розглянуто військовою частиною НОМЕР_2 , прийнято рішення щодо непогодження та надано відповідь, у якій обґрунтовано причини відмови у задоволенні рапорту (відповідь військової частини НОМЕР_2 додається до відзиву). Щодо рапорту, поданого на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , повідомляє, що вивчивши рапорт (вх.НОМЕР_1 №11266) із доданими документами до рапорту від 24.11.2024 вх.НОМЕР_2 №3205, військовою частиною НОМЕР_1 встановлено відсутність документів, що підтверджують у ОСОБА_1 підставу для звільнення з військової служби за абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з наступних причин.

До рапорту про звільнення з військової служби, ОСОБА_1 додано нотаріально засвідчену копію свого паспорта, де на сторінці 8 та 9 «особливі відмітки» вказано про наявність у ОСОБА_1 двох повнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (20 повних років) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (31 повний рік), однак про них сержант ОСОБА_1 у своєму рапорті та доданих документах до рапорту не зазначив. Діти ОСОБА_1 , а саме, син ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є повнолітніми внуками ОСОБА_2 . Згідно Податкового кодексу України та абзацу 3 підпункту 26 пункту 5 додатку 19 «Перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10.04.2009 №170, внуки є членами сім`ї ІІ ступеня споріднення і можуть здійснювати догляд за своєю бабою ОСОБА_2 . За таких обставин право на звільнення з військової служби у ОСОБА_1 за абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відсутнє.

У рапорті про звільнення з військової служби, поданому на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 від 24.11.2024 та в рапорті, поданому на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2024 сержант ОСОБА_1 не вказав інформації та не надав жодних відомостей про своїх повнолітніх дітей, про їх наявність було встановлено посадовими особами військової частини НОМЕР_1 в процесі вивчення документів поданих до рапорту від 06.12.2024.

Окрім того, навчання повнолітнього внука ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не є перешкодою і поважною обставиною, яка згідно із законом, звільняє ОСОБА_3 від обов`язку здійснювати утримання та догляд за своєю бабою ОСОБА_2 поки її син проходить військову службу та захищає територіальну цілісність і недоторканість України.

Повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу. Також абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» надано право на звільнення військовослужбовця за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) за дотриманням всіх наступних умов: 1. Свої батьки чи батьки дружини (чоловіка) (однин із них) є особою з інвалідністю I чи II групи. 2. У своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) відсутні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я, а якщо є наявні члени сім`ї І чи ІІ ступеня споріднення особи - вони самі потребують постійного стороннього догляду, що виключає можливість здійснення догляду за ОСОБА_2 .

Навчання чи інша робота, а також перебування (проживання) на значній відстані чи навіть за кордоном не звільняє вказаних родичів (внука ОСОБА_3 який є студентом) від утримання ОСОБА_2 .

Також звертає увагу на те, що навчання ОСОБА_3 , згідно Довідки здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти закінчується 30.06.2025, тобто через 4 місяці і 9 днів (131 день).

Наголошує, що позивач оспорює прийняте рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на основі поданих до рапорту документів. Зауважує, що до позовної заяви позивач додав документи, які не були додані до рапорту на звільнення з військової служби і військова частина НОМЕР_1 не могла взяти їх до уваги при розгляду з військової служби, тому додані документи до позовної заяви які не розглядалися при розгляді рапорту ОСОБА_1 від 24.11.2024 та рапорту від 06.12.2024 не належать до суті вказаного спору та виходить за межі предмета спору.

За таких обставин, військова частина НОМЕР_1 , діючи у суворій відповідності вимогам Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами станом на 18.05.2024), не має правових підстав прийняти рішення про звільнення з військової служби сержанта ОСОБА_1 за абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» без підтвердження відсутності в ОСОБА_2 інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків) або якщо є документи, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

За наведеного, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Сержант ОСОБА_1 , 24 лютого 2022 року призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 . На даний час позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого стрільця 1-го стрілецького відділення 2- го стрілецького взводу 1 -ї стрілецької роти.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади (а.с.14), адреса місця проживання позивача: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформаційної довідки (а.с.27), в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 (а.с.28).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 911039 є особою з інвалідністю другої групи з 30.09.2024, безстроково. Захворювання пов`язане з ураженням ЦНС (а.с.37, 38).

Відповідно до висновку ЛКК №2077 від 14.10.2024 (форма 080-4/о), ОСОБА_2 довічно потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.39).

Крім того, згідно з витягу з постанови ЛКК від 14.10.2024 (а.с.40), ОСОБА_2 по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду довічно.

Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання особи від 17.10.2024 (а.с.58) встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживає разом із матір`ю. ОСОБА_1 військовослужбовець. ОСОБА_2 , 1949 р.н., вдова, пенсіонерка, особа з інвалідністю ІІ групи, згідно довідки ЛКК потребує постійного стороннього догляду.

24 листопада 2024 року позивач звернувся до свого командування з рапортом про звільнення з військової служби згідно абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі того, що матір, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю II групи внаслідок загального захворювання з ураженням центральної нервової системи та потребує постійного стороннього догляду, а інші члени сім`ї першого чи другого ступеню споріднення, які можуть здійснювати такий догляд - відсутні.

До рапорту були долучені відповідні підтверджуючі документи: нотаріально посвідчена копія паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально посвідчена копія картки платника податків ОСОБА_1 ; витяг з реєстру територіальної громади про місце реєстрації ОСОБА_1 ; інформаційна довідка про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні; нотаріально посвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , нотаріально посвідчена копія паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально посвідчена копія картки платника податків ОСОБА_2 ; довідка про доходи ОСОБА_2 ; копія виписки з акта огляду МСЕК; нотаріально посвідчена копія довідки до акту МСЕК; нотаріально посвідчена копія висновку ЛКК; нотаріально посвідчена копія витягу з постанови ЛКК; нотаріально посвідчена копія свідоцтва про одруження ОСОБА_2 ; нотаріально посвідчена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; акт обстеження сімейного стану військовослужбовця.

Листом від 25 листопада 2024 року за № 1490/758нт (а.с.19) позивач отримав від військової частини НОМЕР_2 письмову відповідь на свій рапорт, якою позивачу було відмовлено у задоволенні рапорта. Як підставу відмови командиром в/ч НОМЕР_2 наведено відсутність доказів відсутності у ОСОБА_2 інших членів сім`ї І чи ІІ ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд. Запропоновано надати докази про відсутність таких осіб - свідоцтва про смерть, народження, витяги з державних реєстрів зі ЦНАПу, медичні документи, які підтверджують необхідність догляду за такими особами.

Оскільки в силу законодавства командир військової частини НОМЕР_2 немає повноважень приймати рішень про звільнення підлеглих йому військовослужбовців, військова частина НОМЕР_2 структурно входить та підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 , саме командиру якої надано право видавати накази по особовому складу, в тому числі і щодо звільнення, позивач 06.12.2024 подав рапорт про звільнення командиру військової частини НОМЕР_1 (а.с.20, 21-22).

За результатами розгляду рапорта, ТВО командира військової частини НОМЕР_1 прийнято резолюцію (рішення) про не погодження рапорта (а.с.23-26).

Як підставу для не погодження рапорта зазначено, що ОСОБА_1 подано рапорт без підтверджуючих документів щодо наявності правової підстави для звільнення з військової служби. Так, відповідно до підпункту 26 пункту 5 додатку 19 «Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170) визначено, що через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною тринадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», - у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я подаються:

- документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами) - сержантом ОСОБА_1 надано нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження, яке підтверджує, що ОСОБА_2 є його матір`ю;

- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки - із таких документів щодо членів його сім`ї І і ІІ ступеня споріднення ОСОБА_1 до рапорту додано нотаріально засвідчену копію свідоцтва про смерть батька (чоловіка ОСОБА_2 ) ОСОБА_5 , виданого 04.06.2001 серія НОМЕР_3 та фотокопію (незасвідчену ніяким чином) свідоцтва про смерть громадянина росії ОСОБА_6 , виданого управлінням ЗАГС адміністрації м.Орел, який невідомо ким приходиться ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_2 . Інших документів, які спростовують чи підтверджують відсутність інших членів сімї І і ІІ ступеня споріднення або документи про неможливість членів сім`ї здійснювати такий догляд за ОСОБА_2 не було додано до рапорта;

- Акт обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 долучено до рапорту, однак, висновки, які зроблені ІНФОРМАЦІЯ_4 є рекомендаційними, адже ІНФОРМАЦІЯ_4 не є органом, який приймає рішення про звільнення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 з військової служби;

- один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики - ОСОБА_1 додав до рапорту про звільнення з військової служби нотаріально засвідчену копію Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК), видану Дубенською міжрайонною МСЕК ОСОБА_2 . Щодо пункту даної довідки «рекомендовані заходи по відновленню працездатності» відсутні записи про рекомендовані заходи. Рекомендації про необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 МСЕК не визначила;

- висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді - ОСОБА_1 надав до рапорту нотаріально засвідчену копію витягу з постанови лікарськоконсультативної комісії, виданої ЛКК КНП «Міська поліклініка» Дубенської міської ради 14.10.2024 №2077.

Окрім того, до рапорту про звільнення з військової служби, ОСОБА_1 додано нотаріально засвідчену копію свого паспорта, де на сторінці 8 та 9 «особливі відмітки» вказано про наявність у ОСОБА_1 двох повнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (20 повних років) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (31 повний рік), однак про них сержант ОСОБА_1 у своєму рапорті та доданих документах до рапорту не зазначив. Діти ОСОБА_1 , а саме, син ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є повнолітніми внуками ОСОБА_2 . Згідно Податкового кодексу України та абзацу 3 підпункту 26 пункту 5 додатку 19 «Перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10.04.2009 №170, внуки є членами сім`ї ІІ ступеня споріднення і можуть здійснювати догляд за своєю бабою ОСОБА_2 . За таких обставин право на звільнення з військової служби у ОСОБА_1 за абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відсутнє. У рапорті про звільнення з військової служби, поданого на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 від 24.11.2024 та в рапорті, поданому на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2024 сержант ОСОБА_1 не вказав інформації та не надав жодних відомостей про своїх повнолітніх дітей, про їх наявність було встановлено посадовими особами військової частини НОМЕР_1 в процесі вивчення документів поданих до рапорту від 06.12.2024.

Окрім того, навчання повнолітнього внука ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не є перешкодою і поважною обставиною, яка згідно із законом, звільняє ОСОБА_3 від обов`язку здійснювати утримання та догляд за своєю бабою ОСОБА_2 поки її син виконує конституційний обов`язок - проходить військову службу та захищає територіальну цілісність і недоторканість України.

З цих підстав позивачу було відмовлено у звільненні з військової служби.

Вважаючи порушеним своє право на звільнення з військової служби, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому, указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та триває й на даний час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з частинами першою та другою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною першою статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Відповідно до частини другої цієї статті, проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. А частиною третьою цієї статті визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII видами військової служби є: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави для звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до пп. г) п. 2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану - г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

У редакції чинній на момент подання позивачем рапорту, пунктом 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII передбачено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (абзац 13).

В подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" №4170-IX від 19.12.2024, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року, абзац 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII викладено в такій редакції: "необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи".

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Таким чином, законодавець передбачив механізм реалізації відповідного права шляхом подання військовослужбовцем рапорту на звільнення зі служби з відповідних підстав.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170).

Підпунктом 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції №170 визначено перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді;

Судом встановлено, та підтверджується відповідачем у відзиві, що позивачем до рапортів подано копії таких документів:

1 Копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 виданого Дубенським РВ УМВС України у Рівненській області 24.02.1997 року, серія НОМЕР_4 на 2 арк.

2. Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 на 1 арк.

3. Копія витягу з реєстру територіальної громади, виданого ОСОБА_1 12.03.2024 на 1 арк.

4. Копія інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку на 1 арк.

5. Нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 на 1 арк.

6. Нотаріально засвідчена копія паспорту громадянки України ОСОБА_2 , виданого Дубенським РВ УМВС України у Рівненській області на 1 арк.

7. Нотаріально засвідчена копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 (РНОКПП) від 22.10.2024 року на 1 арк.

8. Копія довідки про доходи ОСОБА_2 на 1 арк.

9. Нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду МСЕК виданої ОСОБА_2 на 1 арк.

10. Нотаріально засвідчена копія виписки з акта огляду МСЕК, виданої ОСОБА_2 на 1 арк.

11. Нотаріально засвідчена копія витягу з постанови ЛКК, виданої ОСОБА_2 на 1 арк.

12. Нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть громадянина ОСОБА_5 на 1 арк.

13.Копія висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги на непрофесійній основі, виданого ОСОБА_2 на 1 арк.

14. Нотаріально засвідчена копія свідоцтва про одруження ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на 1 арк.

15. Копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 на 3 арк.

16. Копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_7 на 3 арк.

17. Копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_8 на 4 арк.

18. Копія акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 на 4 арк.

19. Копія свідоцтва про смерть громадянина росії ОСОБА_6 на 1 арк.

Командиром військової частини НОМЕР_2 рапорт ОСОБА_1 залишено без задоволення, оскільки з паспорта позивача встановлено наявність в нього повнолітніх дітей (внуків ОСОБА_2 ), щодо яких не надано жодних документів про їх неможливість здійснювати догляд.

Позивач реалізуючи визначене нормами чинного законодавства своє право на звільнення, звернувся з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII, через такі сімейні обставини, як необхідність постійного догляду за своєю матір`ю особою з інвалідністю ІІ групи.

Обов`язковими умовами для отримання права на звільнення з військової служби за вказаною підставою є:

- наявність одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за такою особою;

- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зазначені обставини мають існувати в сукупності та бути підтвердженими доданими до рапорту доказами.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України та інших положень законодавства, членами сім`ї особи, які належать до першого ступеня спорідненості є її батьки, чоловік або дружина, а також діти такої особи, у тому числі усиновлені. Згідно статтею 1262 Цивільного кодексу України та інших положень законодавства, членами сім`ї особи, які належать до другого ступеня спорідненості є її рідні брати та сестри, баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері, а також її онуки.

Суд наголошує, що відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, законодавством визначені критерії, за наявності яких особи складають сім`ю, яким є, зокрема, спільне проживання.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем: наявність у матері позивача - ОСОБА_2 (підтверджено родинні зв`язки), яка є особою з інвалідністю II групи станом на дату подання рапорту (підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК) та необхідність здійснювати постійний догляд за нею (наявний висновок ЛКК закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді), відсутність інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ; батьки померли, інших дітей, окрім позивача - не має) (а.с.41-51).

В даному випадку спірним є факт наявності/відсутності у матері позивача - ОСОБА_2 інших членів сім`ї другого ступеня споріднення (зокрема, онуків) щодо можливості здійснення постійного догляду за нею.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з частиною першою статті 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі статтею 203 Сімейного кодексу України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Суд зазначає, що абзац тринадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII регламентує можливість звільнення військовослужбовця з військової служби через необхідність постійного догляду за одним із батьків - в даному випадку особою з інвалідністю ІI групи. При цьому, така підстава є правомірною за умови, якщо інший член сім`ї першого або другого ступеня споріднення через об`єктивні причини не може виконувати відповідні обов`язки (такі обставини встановлюються і враховуються в кожному конкретному випадку).

Тобто, вказану норму слід тлумачити не лише як їх юридичну чи фізичну відсутність, але й як об`єктивну неможливість виконання такими членами сім`ї, зокрема другого ступеня споріднення обов`язків по здійсненню постійного догляду за особою, з певних об`єктивно існуючих причин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.02.2025 у справі №380/16966/24 виснував, що "відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи" означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж "юридичної наявності" інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону.

Щодо членів сім`ї ОСОБА_2 другого ступеня споріднення, то з позовної заяви та доданих до неї документів видно, що ОСОБА_2 було два рідних брати:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (витяг з актового запису про смерть а.с.47-50);

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , громадянин росії, помер ІНФОРМАЦІЯ_12 в м. Орел, російська федерація (а.с.52). Суд вважає обґрунтованими аргументи позивача про те, що інших документів позивач надати не має змоги у зв`язку з відсутністю будь-яких відносин між органами ДРАЦС України та відповідними органами рф.

У позивача є два сини, які, відповідно, приходяться онуками для ОСОБА_2 :

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Документи, що стосуються вказаної особи, містяться в матеріалах справи (а.с.59-62). В силу вимог ст. 228 Сімейного кодексу України, в цьому рішенні суд не описує конкретні факти, водночас зазначає, що вказана особа не є громадянином України, та в силу ч. 1 ст. 232 Сімейного кодексу України не має особистих та майнових прав і обов`язків з позивачем та іншими його родичами за походженням.

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається на денній формі навчання у Національному лісотехнічному університеті України, що підтверджується довідкою про здобувача освіти № НОМЕР_8 від 14.06.2024. З 17 вересня 2021 року по даний час проживає у АДРЕСА_2 (а.с.63-64).

В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Поряд з цим, ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Системний аналіз вказаних вище норм Сімейного кодексу України дає підстави дійти висновку, що хоч і після досягнення повноліття, але під час навчання до досягнення 23 років дочка, син мають право на власне утримання батьками, що в силу закону унеможливлює покладення на таких дочку, сина обов`язку з утримання своїх батьків, не кажучи вже про утримання діда/баби.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , а її внук ОСОБА_3 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2 (а.с.27, 64).

Тобто, бабуся і внук не проживають разом. За загальновідомою інформацією (мережа Інтернет) відстань між населеними пунктами Дубно та Львів складає приблизно 165 км., що, на переконання суду, свідчить про відсутність можливості у внука ОСОБА_3 (який навчається у м.Львів за денною формою освіти та проживає у гуртожитку) здійснювати постійний догляд за своєю бабусею ОСОБА_2 , особою з інвалідністю ІІ групи.

Так, з урахуванням вищенаведених норм та встановлених обставин слідує, що сім`я ОСОБА_2 складається лише з її сина. Родичі особи з інвалідністю, які не проживають разом із нею, не є членами її сім`ї.

При цьому суд враховує, що необхідність здійснювати постійний догляд передбачає саме спільне проживання з особою. Здійснювати такий догляд не може той, хто проживає окремо.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 266 СК України, повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Водночас, поняття "обов`язку утримання" та "обов`язку здійснення постійного догляду" не є тотожними. Утримання особи - це надання матеріальної допомоги. Постійний догляд - це форма догляду за особою з різними фізичними або психічними обмеженнями, що вимагає постійної присутності доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки.

Матеріали справи не містять достатніх доказів щодо наявності членів сім`ї другого ступенів споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю позивача.

Отже, позивачем доведено, що окрім нього, інших членів сім`ї, які спільно проживають та могли б здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , немає.

Більше того, згідно з актом обстеження сімейного стану військовослужбовця від 31.10.2024 (а.с.53-56) комісія встановила, що звільнення ОСОБА_1 необхідне для догляду та надання сторонньої допомоги матері військовослужбовця - ОСОБА_2 . Щодо доводів відповідача про те, що висновки, які зроблені ІНФОРМАЦІЯ_4 є рекомендаційними, адже ІНФОРМАЦІЯ_4 не є органом, який приймає рішення про звільнення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 з військової служби, то суд зазначає, що в акті зазначено, що остаточне рішення щодо звільнення ОСОБА_1 залишити за командуванням в/ч. НОМЕР_2 . Водночас, такий акт підтверджує відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення ОСОБА_2 , які могли б здійснювати за нею постійний догляд.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд вважає, що позивач надав відповідачу та до суду достатні докази для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 - особою з інвалідністю IІ групи та відсутності інших членів її сім`ї, зокрема другого ступеня споріднення, які б могли здійснювати такий догляд.

У сукупності вищенаведеного, суд дійшов висновку, що станом на дату подання рапорту позивач мав право на звільнення з військової служби, а відмова відповідача у звільнення з військової служби є протиправною.

За змістом позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за сімейними обставинами па підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІ1 "Про військовий обов`язок та військову службу". Також позивач просить про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу".

Водночас, суд не може залишити поза увагою той факт, що позивач до позовної заяви надав додаткові документи, зокрема, що стосуються його синів (онуків ОСОБА_2 ), які відповідач не розглядав, а лише з паспорта позивача встановив, що в нього є діти.

При цьому, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затв. Наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 за № 1214/42559, якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті. Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Водночас суд зазначає, що відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, інформація щодо дітей військовослужбовця мала б бути в його особовій справі.

Відповідач, встановивши в ході розгляду рапорту інформацію про наявність у позивача дітей, та не маючи в своєму розпорядженні документів щодо дітей позивача, міг не погодити рапорт, зазначивши при цьому вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті (тобто міг запропонувати позивачу надати документи на підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення ОСОБА_2 (зокрема щодо її онуків) або докази неможливості здійснення онуками постійного догляду).

При цьому суд звертає увагу, що право долучати до матеріалів справи докази на підтвердження своїх доводів надається особі на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду.

Зважаючи на те, що судом встановлено передчасність відмови у звільненні позивача з військової служби, позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною відмови військової частини у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби та зобов`язання відповідача з урахуванням висновків суду, повторно розглянути рапорт з приводу звільнення з військової служби через сімейні обставини, та прийняти за результатами його розгляду в установленому порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Позивач від сплати судового збору звільнений, доказів понесення інших витрат не надано.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та прийняти за результатами розгляду в установленому порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 02 травня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 )

Суддя С.М. Дуляницька