Справа № 548/823/25
Суддя: Лідовець Т. М.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/823/25
Провадження № 2-а/548/21/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

28.04.2025 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Лідовець Т.М.,

за участю секретаря судового засідання - Манжос Т. В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 722 від 23.03.2025,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 722 від 23.03.2025 (далі Постанова № 722 від 23.03.2025) та закриття провадження у справі. В його обґрунтуванні зазначає, що 23.03.2025 він дійсно був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де під час розмови з працівниками ТЦК та СП повідомив, що правил військового обліку не порушував. Не зважаючи на пояснення працівники ТЦК та СП склали протокол про адміністративне правопорушення, сказали, що прийде штраф. Про розгляд протоколу ніхто не повідомляв. 01.04.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де дізнався, що справа вже розглянута та на нього накладено штраф. Цього ж дня позивач поїхав до м. Лубни та отримав копію постанови. Про розгляд справи позивач не повідомлявся.

Після перевірки працівниками поліції по базі Інформаційного порталу Національної поліції, військовозобов`язаний був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де під час встановлення даних було виявлено, що він протягом 60 днів не уточнив свої військово-облікові дані, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку»№ 3633- ІХ від 11 квітня 2024 року (далі Закон України № 3633- ІХ від 11 квітня 2024 року), що є порушенням правил перебування військовозобов`язаних на військовому обліку.

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 своєчасно не уточнив військово - облікові дані, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 3633- ІХ від 11 квітня 2024 року, що є порушенням правил перебування військовозобов`язаних на військовому обліку.

Позивач стверджує, що не перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , як зазначено в Постанові. Відповідно до військового квитка та витягу з "Резерв+" він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Правил військового обліку не порушував. Дані оновив 18.07.2024, у розшуку не перебуває, повісток про явку до ТЦК та СП не отримував.

З огляду на наведене, позивач вважає Постанову № 722 від 23.03.2025 незаконною, прийняту з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, передбаченого КУпАП, тому просить суд скасувати спірну постанову та закрити провадження.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) осіб.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав суду заяву, в якій просив слухання справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 у судове засідання не з`явився, належно був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від № 722 від 23.03.2025, прийнятої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що він протягом 60 днів не уточнив свої військово-облікові дані, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633- ІХ від 11 квітня 2024 року, що є порушенням правил перебування військовозобов`язаних на військовому обліку (а. с. 16).

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочав діяти особливий період, який діє і до тепер.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України а загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992. Виконання військового обов`язку громадянами забезпечують відповідно до абзацу 7 статті 1 вищевказаного Закону державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом та районні (міські) ТЦК та СП.

З наданого суду витягу з офіційного інтернет застосунку Міністерства оборони України «Резерв+», сформованого 30.01.2025, вбачається, що позивач ОСОБА_1 уточнив дані в строки, передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», а саме 18.07.2024 року. Із зазначеного витягу вбачається, що його оновлені дані також занесені до реєстру Оберіг під номером 0 та оновлені вчасно (а. с.11).

Відповідно до вимог статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень частини першої статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі статтею 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог пункту третього частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_7 суду не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові. З урахуванням цього, в ситуації, коли позивач надав суду докази про уточнення ним даних через офіційний інтернет застосунок Міністерства оборони України «Резерв+» в строки, передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», а саме 18.07.2024 року, у суду немає підстав дійти іншого висновку.

Відтак, доводи позивача про незаконність дій відповідача є обґрунтованими.

За статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги вимоги статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 90, 139, 241, 246, 255, 286, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 722 від 23.03.2025 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 772 від 23.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладенні на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 17000,00 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 02 травня 2025 року.

Суддя Т. М. Лідовець