Справа № 367/7409/24
Суддя: Комзюк Н. Н.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/7409/24
Провадження № 2-а/156/3/25
Рядок статзвіту № 140
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Комзюк Н.Н.,

за участю:

секретаря - Кирилюк Л.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.07.2024 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до інспектора четвертої роти четвертого батальйону полк-1 УПП у м. Києві старшого лейтенанта поліції Ящука О.Л. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2602695 від 14.07.2024.

В обґрунтування позову зазначав, що 14.07.2024 інспектор четвертої роти четвертого батальйону полк-1 УПП у м. Києві старший лейтенант поліції Ящук О.Л. виніс постанову серії ЕНА №2602695 про притягнення його адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП за фактом того, що 14.07.2024 о 10:21 годині у м. Київ по проспекту Академіка Паладіна, керуючи транспортним засобом Ford Explorer, д.н.з. НОМЕР_1 , він здійснив перевищення швидкості рухаючись зі швидкістю 103 км/год при дозволених 50 км/год. Вказаною постановою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Позивач вважає вказану постанову незаконною з огляду на те, що швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TruCAM ТС 8389 з рук. При цьому, на відеозаписі з пристрою TruCAM ТС 8389 вбачається значне дрибіжання приладу, що може дати більшу похибку, ніж це передбачено свідоцтвом про повірку та ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля. Також, відповідно до вимог ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 зазначеного Закону. Тобто, вимірювання поліцейським швидкості «з рук» є неналежним та тягне за собою порушення чинного законодавства, що, відповідно, не може бути підставою притягнення водія до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості.

Окрім цього, позивач зазначав, що інспектор поліції ОСОБА_2 порушив правила однострою маючи на собі чорну форму, а не темно-синю, як зазначено в наказі МВС від 11.05.2022 № 287, а також відмовився надати йому сертифікат на пристрій TruCAM, повідомивши, що з документами можна ознайомитись лише у службовому авто. На вимогу надати своє посвідчення, інспектор поліції відмовив та погрожував скласти на нього постанову за керування транспортним засобом без посвідчення водія та заборонити рух транспортного засобу. У подальшому поліцейський все ж показав посвідчення, однак не дав з ним у повній мірі ознайомитись та зафіксувати дані, при цьому безпричинно вдарив його по руці в якій знаходився телефон. Окрім цього, поліцейський безпідставно вимагав надати паспорт, при тому, що необхідні документи були надані із застосунку ДІЯ.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.09.2024 вказану справу передано за підсудністю до Іваничівського районного суду Волинської області.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 07.11.2024 справу №367/7409/24 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернуто до Ірпінського міського суду Київської області.

Після усунення недоліків, вказана справа повторно надійшла до Іваничівського районного суду Волинської області 30.12.2024.

Протоколом розподілу судової справи між суддями у неавтоматичному режимі від 31.12.2024 справу №367/7409/24 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано до провадження судді Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 03.01.2025 справу №367/7409/24 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами позовного провадження окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання на 13 січня 2025 року о 16:00 год.; надано сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 13.01.2025 задоволено клопотання позивача про заміну відповідача у справі. Замінено відповідача - інспектора четвертої роти четвертого батальйону Полк -1 Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Ящука Олексія Леонідовича на належного відповідача - Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3). Розгляд справи призначено на 03 лютого 2025 року на 14 год. та надано сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Представник відповідача 10 лютого 2025 року подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що інспектор поліції діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог, встановлених КУпАП та інструкцією. Так, позивачем було порушено вимоги п. 12.4 ПДР України, що виразилось у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був зафіксований за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI20/20» TC008389, який отримав всі дозвільні документи на його використання за призначенням, а відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Справу про адміністративне правопорушення розглянуто інспектором поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи позивачу були роз`яснені його права передбачені ст.268 КУпАП, інспектор назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив водію підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч.4 ст.122 КУпАП. Водій вимагав від інспекторів, щоб вони відклали розгляд адміністративної справи для належного ознайомлення з доказами, однак, інспектор відмовив у задоволенні даного клопотання, мотивуючи це тим, що він може надати фото відео фіксацію порушення на місці зупинки. Позивач також вимагав надати документи інспекторів, незважаючи на те, що поліцейські, підійшовши до водія, представились та надали для перевірки документи. У подальшому, водій наголошував на тому, що вимірювання швидкості руху його транспортного засобу є неправильними, оскільки прилад утримувався в руках, а не за допомогою триноги. Інспектор пояснив водієві, що функціональні можливості даного приладу дозволяють здійснювати вимірювання швидкості руху з рук, а прилад пройшов необхідні експертні дослідження та відповідні повірки. При цьому, вказаний вимірювач швидкості транспортних засобів призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів у ручному або автоматичному режимах. Відповідно до розділу 4 «Посібника користувача по TruCAM LTI 20/20» на приладі передбачена можливість встановлення приладу для експлуатації для обох рук. Таким чином відповідно до розділу 4 Посібника допускається використання приладу з рук і такий метод використання не впливає на точність проведеної фіксації. Також, згідно з визначенням держпідприємства «Укрметртестстандарт» № 22-38 / 49 від 01.10.2019, лазерний вимірювач TruCAM належить до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

За наведених обставин представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач 17 березня 2025 року подав відповідь на відзив, де підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомив, його неявка, відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Пунктом 1 ст.9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.12.4 Правил Дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину встановлена ч.4 ст.122 КУпАП.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2602695 від 14.07.2024 вбачається, що 14.07.2024 о 10 год.21хв. у м. Київ по проспекту Академіка Палладіна водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Explorer, д.н.з. НОМЕР_1 , у межах населеного пункту де встановлене обмеження швидкості руху 50 км/год., рухався зі швидкістю 103 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості, порушивши таким чином п.12.4 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТгuСаm ТС8389.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача додано до відзиву відеозапис та роздруківку з відеофайлу приладу файлу: 00_0714_101957.jmx з пристрою TruCam ІІ серійний номер: ТС008389, з якого вбачається, що 07.14.2024 о 10:19:57 зафіксовано рух транспортного засобу Ford Explorer, д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 103 км/г (АРР), дистанція 271.0 м.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містять інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Посилання позивача на те, що використання приладу ТruCam у ручному режимі суперечить ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», спростовуються інформацією ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр Стандартизації, Метрології, Сертифікації та захисту прав споживачів», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на штативі для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Правомірність використання приладу TruCAM ІІ (сервісний номер ТС008389) також підтверджується наданою технічною документацією: сертифікатом відповідності від 23.12.2020 №UA.TR., сертифікатом перевірки типу від 26.12.2018 UA.TR.001 241-18 Rev.0 в якому міститься інформація про дійсність до 26.12.2028, свідоцтвом про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/31723 від 28.08.2024, яке чинне до 28.08.2025, з якого вбачається, що вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM II №TC008386 за результатами повірки відповідає вимогам технічної документації, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +-2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, та 1% в діапазоні 201 км/год до 320 км/год.

Таким чином, суд дійшов висновку, що фіксація швидкості руху у ручному режимі за допомогою приладу TruCAM ІІ є правомірною.

Прилад TruCAM LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію у період його перебування в Державному реєстрі, подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, відтак являється доказом у розумінні вище зазначеної статті 251 КУпАП.

Отже, безпідставними є твердження позивача, що дані зафіксовані пристроєм TruCAM LTI 20/20 за допомогою якого визначалася швидкість руху автомобіля позивача є не допустимим доказом, так як на момент визначення швидкості TruCAM знаходився в руках поліцейського, оскільки норма ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» не зобов`язує такий стаціонарно монтувати. При цьому, слід зазначити, що використання лазерного вимірювача TruCAM у ручному режимі не впливає на точність вимірювання швидкості руху транспортного засобу, а функціонал приладу допускає максимальні діапазони похибок при вимірюванні. Тобто, навіть якщо припустити допустиму похибку у даній справі, то позивач все одно рухався з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху.

Наявні у матеріалах справи докази підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України та скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а також проведення поліцейським розгляду адміністративної справи у відповідності до вимог законодавства.

Інші доводи позивача про незаконність винесення відносно нього оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, спростовуються наявними у справі доказами.

Так, зокрема, у графі 8 постанови зазначено, що права за ст.268 КУпАП та строк оскарження за ст.289 КУпАП роз`ясненні ОСОБА_1 , при цьому постанова підписана останнім та не містить пояснень чи зауважень. На уточнююче питання суду ОСОБА_1 підтвердив, що інспектор поліції надав йому своє посвідчення для ознайомлення. Факт надання поліцейським ОСОБА_1 свого службового посвідчення для ознайомлення, роз`яснення водію його прав, надання для ознайомлення документації на прилад TruCAM, а також ознайомлення з відеозаписом правопорушення, підтверджуються наданими позивачем відеозаписами.

Твердження щодо неправомірної вимоги поліцейського надати паспорт громадянина України не заслуговують на увагу, оскільки з наданого позивачем відеозапису вбачається, що поліцейський, при перевірці особи у базі даних, не зміг встановити особу ОСОБА_1 , а тому висловив вимогу надати паспорт. При подальшій перевірці особу ОСОБА_1 було встановлено.

Також суд ставиться критично до доводів позивача щодо неправомірних дій поліцейського, порушенням ним правил однострою, та оцінює їх як намагання уникнути відповідальності.

Так, під час судового засідання ОСОБА_1 повідомив, що не звертався до правоохоронних органів за фактом неправомірних дій поліцейського та не ініціював проведення службової перевірки перед вищестоящими органами.

Відтак, судом встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, оскільки позивач, керуючи транспортним засобом, рухався у населеному пункті з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.

Отже, враховуючи вищезазначене, відповідач діяв відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення відповідачем накладено відповідно до норм цього Кодексу, у межах санкції ч.4 ст.122 КУпАП, та в межах наданих йому повноважень під час виконання службових обов`язків, а тому вимоги позивача про скасування постанови серії ЕНА №2602695 від 14.07.2024 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є необгрунтованими.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Повний текст рішення складено 05 травня 2025 року.

Суддя: Н.Н. Комзюк