Справа № 600/101/25-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/101/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

I. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-1 або ВЧ НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі - відповідач-2 або ВЧ НОМЕР_2 ) в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) та Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) в частині неналежного розгляду рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) про звільнення його з військової служби на підставі підпункту г, пункту 2, частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) та Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) звільнити з військової служби старшого лейтенанта ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на підставі підпункту г, пункту 2, частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ.

1.2. Ухвалою суду від 13.01.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

1.3. 17.01.2025 року до суду від ВЧ НОМЕР_1 надійшов відзив на позов.

1.4. 28.01.2025 року до суду від ВЧ НОМЕР_2 надійшов відзив на позов.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. Так, позивач, який є мобілізованим до військової частини НОМЕР_1 , звернувся з цим позовом до Військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з вимогою визнати протиправними їхні дії щодо відмови у звільненні його з військової служби за сімейними обставинами під час дії воєнного стану.

2.2. Зокрема, підставою для звільнення, згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», є необхідність здійснення постійного догляду за обома батьками, які є інвалідами II групи, при відсутності інших членів сім`ї, які могли б здійснювати такий догляд.

2.3. До рапорту на звільнення, поданого 02.11.2024 року, позивач додав повний пакет підтверджуючих документів: медичні висновки, посвідчення інвалідності батьків, свідоцтва про родинні зв`язки, довідки про проживання та відсутність інших працездатних осіб у родині.

2.4. Однак відповідачі відмовили у звільненні, вказуючи на недостатність доказів, що позивач є єдиним, хто може доглядати батьків, посилаючись на відсутність акту обстеження сімейного стану, який, у свою чергу, не передбачено законом для цієї категорії військовослужбовців.

2.5. Позивач аргументує, що надані документи відповідають усім вимогам чинного законодавства, і відсутність акту обстеження не може бути підставою для відмови. Додатково він підкреслює, що не бажає продовжувати військову службу, що також є важливою умовою для звільнення.

2.6. Позивач посилається на норми Конституції України, Сімейного кодексу та законодавства про соціальний захист, згідно з якими діти зобов`язані доглядати непрацездатних батьків, і які підтверджують його обов`язок та право на звільнення.

2.7. Він вважає, що дії відповідачів є незаконними, оскільки порушують принципи правової визначеності, належного адміністрування та рівного доступу до правового захисту, і просить суд зобов`язати військові частини видати наказ про його звільнення зі служби.

Позиція відповідача-1 (ВЧ НОМЕР_1 )

2.8. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

2.9. Так, Командування частини зазначає, що діяло виключно в межах законодавства України, зокрема Конституції, Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідних указів Президента та наказів Міноборони. ОСОБА_1 проходить службу під час мобілізації, а тому звільнення можливе лише за чітко визначеними законом умовами.

2.10. Позивач звернувся з рапортом на звільнення, посилаючись на необхідність догляду за батьками-інвалідами. Водночас він не надав у повному обсязі документи, передбачені Наказом Міноборони №170, зокрема не було надано акту обстеження сімейного стану, що підтверджує відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд.

2.11. Частина поданих документів, на думку відповідача, є юридично недійсною підставою для звільнення. Наприклад, медичний висновок ЛКК №969, яким позивач підтверджує потребу в догляді за батьком, не є належним доказом, оскільки догляд за повнолітніми особами має підтверджуватися лише МСЕК.

2.12. Посилання на постанову КМУ №413 від 12.06.2013 року також свідчить, що висновок ЛКК не може бути використаний як підтвердження для звільнення у разі необхідності догляду за особами старше 18 років. Подібний підхід підтверджено рішеннями Житомирського та Хмельницького адмінсудів.

2.13. Командування частини діяло відповідно до визначеного порядку: подання було направлене до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке має повноваження ухвалювати рішення про звільнення. Однак, через відсутність належних документів, подання не було погоджено юридичним відділом.

2.14. Також у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 не відмовлено у звільненні остаточно - він може надати вичерпний пакет документів для повторного розгляду. Таким чином, повернення документів не є відмовою, а лише етапом доопрацювання, що відповідає правовій практиці. Крім того, у відповіді наголошується, що мати ОСОБА_1 - також зареєстрована за тією ж адресою - формально може здійснювати догляд за батьком. Це ще один аргумент проти задоволення позову.

Позиція відповідача-2 (ВЧ НОМЕР_2 )

2.15. Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає можливість звільнення під час мобілізації у разі необхідності постійного догляду за батьками-інвалідами за умови відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Військовослужбовець має довести не лише факт інвалідності, а й відсутність інших родичів першого чи другого ступеня споріднення, здатних допомагати.

2.16. Позивач додав до рапорту копії висновків ЛКК і МСЕК, однак вони не містять чіткого формулювання про потребу в постійному догляді за батьком. Крім того, відсутній акт обстеження сімейного стану, що обов`язковий згідно з Інструкцією №170 для підтвердження підстав звільнення.

2.17. Військова частина НОМЕР_2 розглянула подані документи та повідомила ОСОБА_1 про необхідність доповнення пакету документів. Лист про це був направлений йому 26.12.2024 року. Це свідчить, що жодної відмови у звільненні не було - документи були повернуті на доопрацювання.

2.18. Згідно з чинними нормами, підтвердження потреби в догляді має надавати саме МСЕК, а не ЛКК. Доданий висновок ЛКК не підтверджує безперервної потреби у догляді, тому не може вважатися юридичною підставою для звільнення з військової служби.

2.19. Також не доведено, що позивач здійснював догляд до моменту мобілізації. Реєстрація за спільною адресою з батьками не є доказом виконання обов`язку догляду. У поданій батьками заяві про відсутність інших працездатних родичів не міститься підтвердження від відповідних державних органів. Сам нотаріус у заяві застеріг, що засвідчує лише підписи, а не факти.

2.20. Розгляд Військовою частиною НОМЕР_2 рапорту ОСОБА_1 здійснювався у встановленому порядку, без порушення прав позивача чи адміністративної процедури. Всі дії відповідача були в межах компетенції та відповідно до чинного законодавства. Позивач має право повторно звернутись з належно оформленими документами, включаючи медичний висновок МСЕК та акт обстеження. Наразі подані матеріали не є достатніми для задоволення позову.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін, судом встановлено, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, проходить військову службу у Військовій частини НОМЕР_1 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 року, №47).

3.2. Згідно свідоцтва про народження від 04.06.1989 року, НОМЕР_6 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), які відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 06.03.1980 року, НОМЕР_7 та паспортів громадян України серії НОМЕР_8 від 11.02.1997 року та НОМЕР_9 від 11.02.1987 року є подружжям.

3.3. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №806411 від 17.10.2024 року ОСОБА_2 є особою з інвалідністю (ІІ група), причина інвалідності - загальне захворювання. Йому протипоказана праця в звичайних умовах.

3.4. Також, у справі наявний висновок ЛКК №970 від 11.09.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, згідно якого ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

3.5. Крім цього, згідно висновку ЛКК від 11.09.2024 року, №969 ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та допомоги до 11.09.2025 року.

3.6. Також, дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії БМВ №001947 від 09.09.2010 року мати позивача - ОСОБА_3 є особою з інвалідністю (ІІ група), причина інвалідності - загальне захворювання. Їй протипоказані роботи в звичайних виробничих умовах.

3.7. У матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена заява ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно якої останні стверджують, що ОСОБА_1 є єдиним їх утримувачем, інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до законодавства України їх утримувати, немає.

3.8. Також, у справі наявні акт підтвердження фактичного місця проживання №256 від 10.09.2024 року, який складений за участі сусідів та представників комунального підприємства «Містосервіс», витяг №010852322 про зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, витяги з реєстру територіальної громади, згідно змісту яких ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 проживають за адресою АДРЕСА_1 .

3.9. 02.11.2024 року ОСОБА_1 на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 (вх. 3148) подано рапорт про звільнення з військової служби під час воєнного стану у запас відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним з своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До рапорту додано: паспорт громадянина України серія НОМЕР_10 , ОСОБА_1 ; картка платника податків ОСОБА_1 ; рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці про розірвання шлюбу, справа № 727/477/21; паспорт громадянина України серія НОМЕР_8 ОСОБА_2 ; картка платника податків ОСОБА_2 ; свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_11 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; довідка до акту огляду медико-соціальної експертною комісією серія 12 ААГ № 806411 ОСОБА_2 ; пенсійне посвідчення серія НОМЕР_12 ОСОБА_2 ; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 11.09.2024 року ОСОБА_2 (висновок ЛКК №970); висновок ЛКК №969 ОСОБА_2 ; паспорт громадянина України серія НОМЕР_9 ОСОБА_3 ; довідка до акту огляду медико-соціальної експертною комісією серія БМВ №001947 ОСОБА_3 ; пенсійне посвідчення серія НОМЕР_13 ОСОБА_3 (старого зразку); пенсійне посвідчення серія НОМЕР_14 ОСОБА_3 (нового зразку); свідоцтво про народження серія НОМЕР_15 ОСОБА_1 ; заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відсутність інших працездатних осіб від 05.10.2024 року; акт підтвердження фактичного місця проживання №256 від 10.09.2024 року; витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №010852322 від 10.09.2024 року; витяги з реєстру територіальної громади на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3

3.10. 26.12.2024 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 повернуто без реалізації подання та додаткові матеріали про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з ненаданням документів, які підтверджують, що позивач є єдиним членом сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, який може доглядати своїх батьків з інвалідністю II групи.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII, в редакції, чинній на час подання позивачем рапорту про звільнення з військової служби).

4.2. Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

4.3. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

4.4. На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

4.5. Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

4.6. Згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року № 389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

4.7. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

4.8. Так, пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

4.9. Згідно пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці;

військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;

військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років;

виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати;

утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;

необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

якщо їхнім близьким родичам (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний) брат чи сестра) посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року - лютий 2014 року).

4.10. Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

4.11. Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульований Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі - Положення № 1153).

4.12. Відповідно до абзаців 2 та 3 пункту 12 Положення №1153, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

4.13. Пунктом 233 Положення №1153 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

4.14. Верховним Судом у постанові від 06.06.2024 року у справі №140/25460/23 констатовано, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

4.15. Також, Верховним Судом у постанові від 21.02.2024 року у справі №120/1909/23 (адміністративне провадження № К/990/27884/23) зазначено, що медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я. Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я. Водночас Верховний Суд зауважив, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду). Щодо повноважень лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, Судом було зазначено, що у переліку прав та обов`язків (визначеному у Положеннях № 1317) медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття «постійного догляду», який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду. При цьому, поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. В свою чергу, поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком. Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням № 1317, у Суду є підстави для висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності. Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то суд приходить до переконання, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг. Крім того, суд зауважив, що абзац 4 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Предметом цього позову є дії Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 в частині неналежного розгляду рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком - ОСОБА_2 .

5.2. Відмовляючи у задоволенні рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами, Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 зазначають, що його рапорт повернуто без реалізації, у зв`язку з ненаданням документів, які підтверджують, що позивач є єдиним членом сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, який може доглядати своїх батьків з інвалідністю II групи.

5.3. Отже, в цій справі суд надасть оцінку тому чи має право позивач на звільнення на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ.

Щодо суті спору

5.4. Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), які відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 06.03.1980 року, НОМЕР_7 та паспортів громадян України серії НОМЕР_8 від 11.02.1997 року та НОМЕР_9 від 11.02.1987 року є подружжям.

При цьому відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №806411 від 17.10.2024 року ОСОБА_2 є особою з інвалідністю (ІІ група), причина інвалідності - загальне захворювання, а згідно висновку ЛКК від 11.09.2027 року, №969 він потребує постійної стороннього догляду та допомоги до 11.09.2025 року.

5.5. Також, дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії БМВ №001947 від 09.09.2010 року мати позивача - ОСОБА_3 є особою з інвалідністю (ІІ група), причина інвалідності - загальне захворювання. Їй протипоказані роботи в звичайних виробничих умовах.

5.6. У матеріалах справи відсутній висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про те, що ОСОБА_3 потребує постійного догляду.

Мати позивача - ОСОБА_3 , будучи дружиною ОСОБА_2 , по відношенню як до позивача, так і до свого чоловіка, є членом сім`ї першого ступеня споріднення.

5.7. Згідно абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 та підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

5.8. Аналізуючи наведені положення Закону №2232-XII, слід прийти до висновку, що для звільнення позивача з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 та підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII необхідно, окрім іншого, подати:

- висновок ЛКК або МСЕК, згідно яких член сім`ї першого ступеня споріднення (у даному разі ОСОБА_3 ) потребує постійного догляду.

5.9. У довідці до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії БМВ №001947 від 09.09.2010 року, зазначено, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю (ІІ група), причина інвалідності - загальне захворювання, їй протипоказані роботи в звичайних виробничих умовах, однак висновку про потребу її постійного догляду, немає. А отже за таких обставин підстав для звільнення позивача згідно абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, наразі немає.

5.10. Відповідачі, будучи в розумінні КАС України суб`єктами владних повноважень, при реалізації своїх повноважень, зобов`язані діяти виключно у спосіб встановлений Законом №2232-XII та застосовувати для цього за обсягом буквальне тлумачення норм права.

Згідно правил буквального тлумачення зміст правової норми повністю збігається з її буквальним офіційним зовнішнім виразом, тобто норму розуміють як таку, що повністю збігається із відповідним нормативно-правовим приписом (текстовою формою правової норми).

5.11. Отже, відповідачі, із врахуванням наявності у позивача члена сім`ї першого ступеня споріднення - ОСОБА_3 , відносно якої немає висновку ЛКК або МСЕК, що вона потребує постійного догляду, не мали підстав для звільнення позивача із військової служби.

5.12. Також, наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 року, №170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, у пункті 26 Додатку 19 (Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби) якої зазначено, що у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

5.13. Аналізуючи наведені норми, слід прийти до висновку, що ними також передбачено обов`язок наявності висновку ЛКК або МСЕК, згідно яких член сім`ї першого ступеня споріднення потребує постійного догляду, які ОСОБА_1 не були надані при поданні рапорту про звільнення. Окрім цього, ним не подано і акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

5.14. Також, суд звертає увагу на те, що позивач перебуває на військовій службі з 2022 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 року, №47), а його батько згідно висновку ЛКК від 11.09.2024 року, №969 потребує постійного стороннього догляду та допомоги до 11.09.2025 року.

5.15. Тобто, з 11.09.2024 року за ним здійснюється постійний догляд іншою особою, а не позивачем, що дає суду підстави стверджувати, що ОСОБА_2 надається необхідна допомога.

5.16. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні цього позову необхідно відмовити.

5.17. Водночас суд звертає увагу на помилковість позицій відповідачів, що медичний висновок ЛКК №969, яким позивач підтверджує потребу в догляді за батьком, не є належним доказом, оскільки догляд за повнолітніми особами має підтверджуватися лише МСЕК.

Відповідно до нормативного урегулювання цих правовідносин та релевантної правової позиції Верховного Суду (див. для прикладу постанову від 21.02.2024 року у справі №120/1909/23 (адміністративне провадження № К/990/27884/23) стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Використана відповідачами у заявах по суті судова практики є застарілою та ґрунтується на не діючих нормах.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

6.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

6.3. Відповідачем доведено суду правомірність своїх дій щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

6.4. При цьому, суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

6.5. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Оскільки у задоволенні цього позову відмовлено повністю, суд не стягує та не присуджує, сплачений позивачем у справі судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач-1 - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Відповідач-2 - Військова частина НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя О.В. Анісімов