Справа № 187/459/25
Суддя: Караул О. А.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/459/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2025 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участі секретаря судового засідання Пелих І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною та скасування постанови №10/63-ССЗ від 28.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач ОСОБА_1 із адміністративним позовом до керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною та скасування постанови №10/63-ССЗ від 28.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначив, що 28.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 10/63-CC3 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 17 000.00 грн., за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 1042580.

Позивач вважає зазначену вище постанову незаконною через наступне.

Так, ОСОБА_1 стверджує, що не отримував виклику про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 через що був необізнаний про час та дату такої явки. Більше того, взагалі не знав про існування постанови, і отримав її лише 27 лютого 2025 року, коли був доправлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення військово-облікових даних.

Так, у період з грудня 2024 року по січень 2025 рік позивач неодноразово самостійно приходив до ІНФОРМАЦІЯ_2 з ціллю передачі документів до особистої справи, для подальшого отримання відстрочки, оскільки він є студентом Лубенського лісотехнічного фахового коледжу. Однак, 20.01.2025 він був зупинений в м. Кам`янське співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та доправлений в ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування документів, де відносно ОСОБА_1 командиром взводу охорони капітаном Вусатим було складено протокол № 163 від 20.01.2025 про адміністративне правопорушення. Усні пояснення ОСОБА_1 щодо оформленням ним необхідних документів з навчанням (які дають право на відстрочку) були проігноровані. Більше того, позивач стверджує, що його змусили підписати протокол про видачу копії такого протоколу, з обов`язком з`явиться до ІНФОРМАЦІЯ_4 21.01.2025 о 09.00 год для розгляду адміністративної справи. При цьому наголошує, що протокол був складений без його присутності, тож без роз`яснювання його прав та обов`язків, чим порушено ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однак, через необізнаність ОСОБА_1 у законодавстві, він все ж поставив свій підпис у протоколі у графі «особа яка притягується до адміністративної відповідальності».

За наведеного, 21.01.2025 ОСОБА_1 прибув до кабінету № 6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте розгляду справи не відбулося. В усній формі пояснили, що це питання буде вирішувати ІНФОРМАЦІЯ_5 , рекомендували повертатися додому.

Згодом, 27.02.2025 позивач повторно був зупинений співробітниками ТЦК та доправлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де йому видали вже копію постанови № 163 від 28.01.2025 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 17 000.00 грн. за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 1042580.

Позивач наголошує, що розгляд вказаної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП було проведено без його виклику, що фактично позбавило позивача можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі скористатися правом на захист.

03.03.2025 ОСОБА_1 знову самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 та повністю пройшов медичний огляд усіх лікарів, що підтверджується довідкою ВЛК № 557. Також, працівники установи повторно уточнили його військово-облікові дані.

При цьому позивач звертає увагу суду, що із змісту протоколу від 20.01.2025 № 163 про адміністративне правопорушення прямо йдеться про те, що він порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

За наведеного, позивач просить суд: скасувати постанову № 10/63-CC3 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 28 січня 2025 року якою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 . Закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (Відповідача) судові витрати у вигляді судового збору - у сумі 1211 грн.20 коп. на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 02.04.2025 визнано поважними причини пропуску позивачем ОСОБА_1 строку для звернення до адміністративного суду та поновлено строк звернення до адміністративного суду із даним позовом.

Тож. ухвалою суду від 02.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того постановлено витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 копію матеріалів справи за результатом якої винесено постанову про адміністративне правопорушення №10/63-ССЗ від 28.01.2025 року.

Зазначену вище копію ухвали надіслано сторонам у справі.

22.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача ОСОБА_2 із позовом не погодився, вважає винесену постанову законною, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Тож, представник зауважив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-1Х внесені зміни до ст. 22 Закону України 'Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" які вступили в законну силу 11 травня 2024 року.Також, наголосив, що відповідно до п.п. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особовий період затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: (у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку), - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК та СП під час уточнення своїх облікових, даних, або про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, якщо ця особа не повідомила ТЦК та СП іншої адреси місця проживання.

Отже, військовозобов`язаному ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку повістку запаковану у спеціальний конверт «Укрпошта» з відміткою «повістка ТЦК вручити особисто». На конверті наявний штемпель відділення пошти з датою 16.10.2024.

До ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло поштове повідомлення № 433 адресат ОСОБА_1 з відміткою «вручено», але по повістці не з`явився. Через що представник вважає, що у діях позивача наявні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

За наведеного, представник просить суд прийняти даний відзив та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

До відзиву додано копію протоколу № 163 про адміністративне правопорушення від 20.01.2025; копію постанови № 10/63-ССЗ від 28.01.2025; копію повістки № 400255 від 17.10.2024 та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Позивач та його представник Шаповал О.В. до суду не з`явились; позивач надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Вольніков О.О. до суду не з`явився; надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, відзив підтримав, проти позову заперечує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушеннямінакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З протоколу № 163 про адміністративне правопорушення складеного 20.01.2025 командиром взводу охорони Вусатим, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 20.01.2025 о 16.40 годині не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені у повістці, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 09.00 годині 21.01.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . У поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено: Ніякої повістки ніде не отримував ніде не розписувався. Протокол підписано.

Постановою № 10/63-ССЗ за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 28.01.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою проживання: АДРЕСА_1 , було особисто відправлено повістку за № 1042580 з рекомендованим повідомленням Укрпошти про вручення про виклик для звірки даних на 11.00 годину 15.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 але у зазначений в повістці час та дату громадянин до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, причини неявки не повідомив. Постановлено: накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000.00 грн.

Копію зазначеної постанови отримав 27.02.2025; містить підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Розглядаючи заявлені вимоги, суд виходить із наступного.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Стаття 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку

Так, приписами ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Приміткою до ст. 210 КУпАП вказано, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває по цей час.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, складає неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ч. 1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП стало те, що він у зазначений у повістці час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, причини неявки не повідомив.

Вказана постанова винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-які докази надсилання позивачем такої повістки відповідачу до суду не надано.

Так, відповідачем додано до відзиву копію повістки № 4000255 про виклик ОСОБА_3 на 17.10.2024 на 11.00 годину. При цьому з доданої копії постанови № 10/63-ССЗ за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 28.01.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , вбачається що ОСОБА_1 було особисто направлено повістку за № 1042580 з рекомендованим повідомленням Укрпошти про вручення про виклик для звірки даних на 11.00 годину 15.10.2024. І саме через неявку за цією повісткою постановлено притягнути порушника до відповідальності.

Копії ж повістки за № 1042580 яку було надіслано з рекомендованим повідомленням Укрпошти про вручення про виклик ОСОБА_1 для звірки даних на 11.00 годину 15.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , (про яку йдеться у постанові та відзиві), до суду не надано.

За таких обставин, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення ч. 3 ст. 210 КУпАП, що свідчить про необґрунтованість постанови № 10/63 ССЗ від 28.01.2025, через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, з наведеного не можливо встановити на яку саме дату викликався позивач та повісткою з яким номером його було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Адже ані номер самої повістки, ані дати явки сповіщеного не збігається із зазначеною вище повісткою, копію якої було додано на доказ відзиву.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Великою Палатою Верховного Суду України 18 березня 2020 року, Справа № 543/775/17, Провадження № 11-1287апп18, було зроблено висновок про те, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення в розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тож, сума судового збору за подання даного позову до суду становить суму 605.60 грн.

Позивачем сплачено суму 1 211.20 грн, що підтверджено квитанцією від 12.03.2025.

Тож, враховуючи викладене вище, також вимоги ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Ще 605.60 грн стягненню з відповідача не підлягають, оскільки позивач допустив переплату.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 139, 241-246, 255, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною та скасування постанови №10/63-ССЗ від 28.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову № 10/63-ССЗ за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП складену 28 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у сумі 17 000 гривень 00 копійок.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 ; місце розташування: АДРЕСА_3 .

Суддя: О. А. Караул