Справа № 520/1311/25
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року № 520/1311/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 53 від 13.01.2025 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди навчання у Харківському медичному училищі № 2 з 01.09.1991 року по 25.06.1993 року та у Харківському державному медичному університеті з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 06.01.2025;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплат позивачу пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 53 від 13.01.2025 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 53 від 13.01.2025, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років.

У вищевказаному рішенні зазначено, що відповідно до п.21 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (далі - Закон 2148) право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом 2148 (на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, передбачений статтею 55 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі - Закон 1788). Зазначено, що пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788 за Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Вказано, що право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають особи, вислуга років яких на відповідних посадах становить: до 01.04.2015 не менше 25 років; до 01.01.2016 не менше 25 років 6 місяців; до 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців. Зазначено, що умовою для призначення пенсії за вислугою років є наявність спеціального стажу роботи на посадах та в закладах передбачених Переліком закладів охорони здоров`я затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 18.10.2002 р. № 385. Вказано, що страховий стаж особи становить 29 років 10 місяців 19 днів, стаж роботи що дає право на призначення пенсії за вислугою років становить 17 років 04 місяці 24 дні.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 9 липня 2003 року до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Пунктом 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" набрав чинності 11 жовтня 2017 року.

Тобто, пенсія за вислугу років згідно із нормами Закону №1788-ХІІ призначається за умови наявності у особи станом на 11.10.2017 визначеного цим законом страхового і спеціального стажу.

Пунктом "е" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

В подальшому, Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та Законом України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими внесено зміни до пункту "е" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Рішенням Конституційного Суду №2-р/2019 від 04.06.2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788X11 зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213- VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що зі змісту оспорюваних положень Закону №1788 випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом "а" статті 54, пунктами "а", "б", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" статті 55 Закону №1788, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Положення Закону №1788 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років.

Також, у другому пункті рішення зазначено, що положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, положення п. "е" ст. 55 Закону України №1788 діють в первинній редакції, чинній до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, а саме: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я до органу Пенсійного фонду України, пункт "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ мав бути застосований відповідачем саме в такій редакції.

У той же час, відмова обґрунтована тим, що необхідний спеціальний стаж визначений пенсійним органом станом на 11.10.2017 (26 років 6 місяців) - відсутній, тобто без врахування рішення Конституційного Суду України від 04.09.2019.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, приймаючи рішення № 53 від 13.01.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачу, застосувало нечинні норми Закону, а тому невірно визначило кількість необхідного стажу для призначення пенсії.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 53 від 13.01.2025 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 є необґрунтованим та не може вважатись прийнятим з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, відповідно до розрахунку пенсійного органу стажу позивача, останньому не зараховано до спеціального стажу періоди навчання з 01.09.1991 року по 25.06.1993 року та з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року.

Періоди навчання позивача з 01.09.1991 по 25.06.1993 у Харківському медичному училищі та з 01.01.1993 по 30.06.1998 у Харківському державному медичному університеті зараховані до страхового стажу.

Проте, вказані періоди не зараховано до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Разом з цим, за приписами частини 1 статті 38 Закону України Про професійну (професійно-технічну) освіту час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Так, позивач 25.06.1993 закінчила навчання у Харківському медичному училищі № 2 і вже із 01.09.1993 вступила до Харківського державного медичного університету та 30.06.1998 року закінчила навчання у Харківському державному медичному університеті, а з 03.08.1998 була зарахована на посаду лікаря-стоматолога.

Отже, період навчання позивача з 01.09.1991 року по 25.06.1993 року у Харківському медичному училищі № 2 та з 01.09.1993 по 30.06.1998 у Харківському державному медичному університеті підлягають зарахуванню до спеціального страхового стажу позивача, який дає їй право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням п."е" ст.55 Закону №1788-ХІІ.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано вищевказані періоди навчання позивача до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на викладене та для ефективного поновлення порушених прав позивача, суд приходить до висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання у Харківському медичному училищі № 2 з 01.09.1991 року по 25.06.1993 року та у Харківському державному медичному університеті з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 06.01.2025, суд зазначає наступне.

Позивачем надано до суду складений ним розрахунок спеціального стажу, згідно якого до спеціального стажу зокрема він включив періоди з 01.09.1991 року по 25.06.1993 року, з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року та з 03.08.1998 по 01.02.2000.

Так, вище суд прийшов до висновку про зарахування позивачу періодів навчання у Харківському медичному училищі № 2 з 01.09.1991 року по 25.06.1993 року та у Харківському державному медичному університеті з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Проте, відповідно до розрахунку пенсійного органу стажу позивача, останньому не зараховано до спеціального стажу період з 03.08.1998 по 01.02.2000.

Так, без періоду з 03.08.1998 по 01.02.2000 спеціальний стаж позивача не досягає 25 років, для призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, позивачем не заявлено позовних вимог щодо зарахування періоду з 03.08.1998 по 01.02.2000 або іншого періоду до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, суд не надає оцінку відносинам, які не є спірними у даній справі.

З огляду на викладене, суд не може прийти до висновку про зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугу років позивачу, а тому позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Щодо клопотання про звернення до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплат позивачу пенсії у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з ч.2 ст.371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

Рішенням по даній справі зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання у Харківському медичному училищі № 2 з 01.09.1991 року по 25.06.1993 року та у Харківському державному медичному університеті з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Так, рішенням у даній справі не стягувалось на користь позивача суми боргу з пенсії.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування в даному випадку приписів статті 371 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 53 від 13.01.2025 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання у Харківському медичному училищі № 2 з 01.09.1991 року по 25.06.1993 року та у Харківському державному медичному університеті з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.