Справа № 360/378/25
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/378/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2025 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 січня 2025 року про відмову у видачі довідки ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

зобов`язати прийняти рішення Управлінню соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про взяття ОСОБА_1 на облік як тимчасово переміщену особу з 08.10.2014 включити до реєстру внутрішньо переміщених осіб та видати довідку про підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи з 08.10.2014.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у зв`язку з одруженням, зареєструвався за адресою своєї дружини,- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

07.07.2012 був призначений на посаду заступника начальника СКР Артемівського районного відділу Луганського міського управління ГУМВС України в Луганській області, яке було розташоване в місті Луганськ, де і працював до 18 травня 2014 року.

01.08.2012 фактично переїхав до м. Луганськ, уклавши договір найму нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , із власником квартири ОСОБА_3 , строком на два роки, з можливою пролонгацією.

18 травня 2014 року, у зв`язку з тим, що Головне управління МВС в Луганській області передислокувалось до міста Старобільськ, Луганський області, у зв`язку із військовою агресією рф проти України, позивач змушений виїхати з міста Луганськ, який, в подальшому був окупований.

З кінця травня 2014 року по 24.02.2022 позивач мешкав за адресою АДРЕСА_1 , та на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України був вимушено переселений до м. Біла Церква, Київської області, та в 2023 році був переселений до Оболонського району міста Києва, де і мешкає до теперішнього часу.

На підставі того, що позивач має право на виплату компенсації, на підставі Постанови КМУ від 18 квітня 2018 р. № 280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Щастинської районної Державної адміністрації із заявою про постановку на облік як внутрішньо переміщену особу з 14 квітня 2014 року та внесенння відповідних відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

07.01.2025 від адресата надійшла відповідь про те, що у нього відсутні правові підстави (порядок та механізм) задоволення заяви.

Також у відповіді зазначено, що наразі відсутній механізм задоволення такої заяви та взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи з подальшим внесенням відповідних відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, оскільки внесення відомостей про фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відповідно до вимог нормативно-правових актів, що мали місце станом на 22.11.2014, віднесено до виключної компетенції територіального підрозділу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції).

Відповіддю запропоновано звернутися до відповідного органу соціального захисту населення за місцем фактичного мешкання (окрім звернення в електронному форматі за місцем реєстрації, яке знаходиться в районі проведення воєнних (бойових) дій та перебуває в тимчасовій окупації), де він перебуваєте на обліку як внутрішньо переміщена особа, із відповідною заявою.

15.01.2025 позивач звернувся до Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації із заявою про внесення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб з 08.10.2014 та видачі довідки.

27.01.2025 від адресата отримав відмову, в якій зазначено, що підстав для внесення інформації до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб та видачі Управлінням соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації довідки внутрішньо переміщеної особи з 08.10.2014 немає, оскільки позивач фактично не проживає в Оболонському районі міста Києва саме з 08.10.2014.

З відмовою щодо внесення інформації до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб та видачі управлінням соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації довідки внутрішньо переміщеної особи з 08.10.2014, позивач не згоден оскільки останній фактично не проживав в Оболонському районі міста Києва саме з 08.10.2014, а перебуває у відповідача на обліку з 31.08.2023, обґрунтовано переконаний, що саме відповідач повинен внести зазначені відомості відносно позивача до Єдиної інформаційної бази даних ВПО та видати довідку про це.

Позивач вважає, що він є внутрішньо переміщеною особою, на якого розповсюджується дія Закону № 1706-VII, але йому було протиправно відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що змушує його звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу (представнику позивача) протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) уточненої позовної заяви з обґрунтуванням щодо залучення Управління соціального захисту населення Щастинської районної державної адміністрації Луганської області у якості третьої особи, або уточнити склад осіб, які беруть участь у справі; документа про сплату судового збору в дохід Державного бюджету України в сумі 968,96 грн.

04.03.2025 від позивача на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, надійшов уточнений позов та документ про сплату судового збору.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до інформації з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб позивач в період з 31.07.2022 по 31.08.2023 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення міста Біла Церква Київської області, де отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2022 № 332 в розмірі 2000,00 грн щомісяця.

Через Центр надання адміністративних послуг міста Києва від позивача до Управління надійшла заява про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.08.2023 (вх. №15-23/4844 від 01.09.2023), в якій позивачем було зазначено дату переміщення до Оболонського району міста Києва 28.08.2023.

Так, Управлінням з 31.08.2023 відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі Порядок 509) позивача було взято на облік, як внутрішньо переміщену особу та відповідно до Порядку 332, на підставі поданої заяви від 31.08.2023 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщених осіб було призначено грошову допомогу на період з 01.09.2023 по 29.02.2024 в розмірі 5000,00 грн щомісяця (позивача та його дитину).

Як вбачається із доданих позивачем документів до позовної заяви, зокрема:

- паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області 11.07.1999, місце реєстрації позивача з 15.07.2009 є: АДРЕСА_1 ;

- довідки про проходження служби в органах внутрішніх справ, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Луганській області від 11.09.2024 № 7682ЛК, позивач:

- в період з 07.07.2012 по 15.07.2014 проходив службу в Артемівському районному відділі Луганського міського управління ГУМВС України у Луганській області;

- в період з 15.07.2014 по 24.12.2024 продовжив службу в Новоайдарському районному відділі ГУМВС України у Луганській області, що свідчить про повернення позивача до зареєстрованого місця проживання;

- в період з 24.12.2014 по 17.02.2015 проходив службу в Станично-Луганському районному відділі ГУМВС України в Луганській області.

Також в позовній заяві позивач зазначив, що з травня 2014 по 24.02.2022 проживав з родиною за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 та на початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України був вимушено переселений до м. Біла Церква Київської області.

Відповідно до вимог частини першої статті 1 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Як встановлено вимогами статті 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність місця реєстрації, місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на момент їх виникнення.

Водночас, відповідно до пункту 4 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 22.09.2016 до бази даних вноситься інформація про внутрішньо переміщену особу, зокрема дані про останнє зареєстроване та фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону.

Відповідно до пункту 2 Порядку 509 для отримання довідки внутрішньо переміщена особа звертається особисто, із заявою про взяття на облік (за встановленою формою) до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем фактичного проживання.

Згідно з вимогами пункту 3 Порядку 509 заява про взяття на облік повинна містити, в тому числі, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання заявника.

У разі зміни фактичного місця проживання/перебування заявник звертається за видачею довідки до уповноваженого органу за місцем фактичного проживання/перебування, а раніше видана йому довідка вилучається, про що вносяться відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (абзац перший пункту 9 Порядку 509).

Отже, на думку відповідача, взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи, починаючи з 08.10.2014, буде суперечити вимогам частини другої статті 4 Закону.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , має зареєстроване місце проживання з 15.07.2009: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями паспорта громадянина України, картки платника податків.

Позивач має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 17.08.2016.

01.08.2012 позивач уклав договір найму нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , із власником квартири ОСОБА_3 , строком на два роки, з можливою пролонгацією, де мешкав до травня 2014 року.

Відповідно до довідки про проходження служби в органах внутрішніх справ, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Луганській області від 11.09.2024 № 7682ЛК, ОСОБА_1 :

в період з 07.07.2012 по 15.07.2014 проходив службу в Артемівському районному відділі Луганського міського управління ГУМВС України у Луганській області;

в період з 15.07.2014 по 24.12.2024 продовжив службу в Новоайдарському районному відділі ГУМВС України у Луганській області;

в період з 24.12.2014 по 17.02.2015 проходив службу в Станично-Луганському районному відділі ГУМВС України в Луганській області.

Відповідно до інформації з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб позивач в період з 31.07.2022 по 31.08.2023 перебував на обліку, як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення міста Біла Церква Київської області.

Згідно із довідкою від 31.08.2023 № 3005- позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою АДРЕСА_3 .

15.01.2025 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Оболонського району м. Києва із заявою, в якій просив взяти його на облік у якості внутрішньо переміщеної особи з 08.10.2014.

Листом від 27.01.2025 № 15-25/601 відповідач повідомив позивачу, що у зв`язку з тим, що позивач з квітня 2014 року по 24.02.2022 мешкав за адресою реєстрації у смт. Новоайдар, підстав для внесення інформації до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб та видачі довідки внутрішньо переміщеної особи з 08.10.2014 немає, оскільки позивач не проживає фактично в Оболонському районі м. Києві з 08.10.2014.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною першою статті 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 1706-VII, адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частинами першою-четвертою статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну. Заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник). Заява підписується заявником або особою, зазначеною в абзацах другому - четвертому цієї частини, яка дає згоду на обробку, використання, зберігання його персональних даних та персональних даних особи, від імені якої подається заява.

Відповідно статті 4(1) Закону № 1706-VII Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб. Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, є відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п. 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (далі Порядок № 509), цей Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка). Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. 6 Порядку № 509 у день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком 2, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу.

Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, суд частково погоджується з позицією відповідача, що довідка про взяття на облік ВПО видається в день надання заяви особою, яка має намір її отримати.

Проте положення Закону № 1706-VII вказують, що особа стає внутрішньо переміщеною через низку обставин, які примусили цю особу залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру; довідка про взяття на облік лише підтверджує цей факт.

В розумінні частини першої статті 1 Закону № 1706-VII позивач не є внутрішньо переміщеною особою з квітня 2014 року, оскільки з 2009 року мав зареєстроване місце проживання, а з травня 2014 року по 24.02.2022 був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений населений пункт у цей період перебував під контролем української влади та не входив до переліку населених пунктів, тимчасово окупованих чи таких, де ведуться бойові дії.

Так, згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р.за № 1668/39004, Новоайдарська селищна територіальна громада тимчасово окупована РФ з 24.02.2022.

Крім того, чинне законодавство визначає, що факт внутрішнього переміщення засвідчується виключно з моменту звернення особи за взяттям на облік ВПО та отримання відповідної довідки.

Відповідно, вимоги щодо зобов`язання відповідача видати довідку про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи з 08.10.2014 суперечать нормам Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та є необґрунтованими.

Таким чином, суд вважає, що дії відповідача були правомірними та відповідали вимогам чинного законодавства.

Суд зазначає, що згідно з вимогами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач довів правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим адміністративний позов слід залишити без задоволення.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання з 15.07.2009: АДРЕСА_1 ) до Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: 04209, місто Київ, вулиця Озерна,18А, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська