Справа № 560/722/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/722/25
РІШЕННЯ

іменем України

05 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області , 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати Наказ Начальника Головного управління Державної служби України з Надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області від 16.12.2024 року № 696 «Про звільнення особи начальницького складу» про виключення ОСОБА_1 з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій за пунктом 176 підпунктом 9 (за згодою сторін) з 16.12.2024 року. Зобов`язати Головне управління Державної служби України з Надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області поновити ОСОБА_1 в кадрах Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 16.12.2024 року. Зобов`язати Головне управління Державної служби України з Надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що займав посаду командира відділення караулу 25 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно рятувального загону ГУ ДСНС України у Хмельницькій області, зі служби цивільного захисту.

16.12.2024 року Наказом Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області № 696, ОСОБА_1 було виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій за пунктом 076 підпунктом 9 (за згодою сторін) з 16.12.2024 року.

Позивач вказує, що рапортом від 16.12.2024 року, ОСОБА_1 просив відкликати та просив скасувати свій Рапорт про звільнення від 14.12.2024 року (датований 16.12.2024 року за вказівкою посадових осіб відділу кадрів ГУ ДСНС у Хмельницькій області). Також, в Рапорті про відкликання Рапорту про звільнення, Позивач вказав, що останній був «написаний мною необмірковано і прийняв поспішне рішення».

Вважає Наказ Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області № 696 від 16.12.2024 року протиправним, прийнятим з порушенням прав Позивача, гарантованих Кодексом законів про працю України та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач написав рапорт на звільнення зі служби цивільного захисту за згодою сторін 14 грудня 2024 року. Начальник Головного управління погоджуючись із пропозицією щодо звільнення Позивача, на рапорті написав візу " ОСОБА_2 до наказу 16.12.2024". Згідно наказу Головного управління від 16.12.2024 №696 «Про звільнення особи начальницького складу» Позивача звільнено зі служби цивільного захисту за згодою сторін, підпункт 9 пункту 176 Порядку проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року N 593. Відповідач вважає, що жодних протиправних дій не вчиняв, а тому підстав для скасування наказу немає.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги, вказує, що факт подання позивачем рапорту від 16.12.2024 про відкликання рапорту від 14.12.2024 року підтверджує фактичну відсутність згоди Позивача на звільнення «за згодою сторін» відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказує, що звільнення Позивача, нібито, «за згодою сторін» фактично відбувалось під психологічним тиском та шляхом введення в оману. Безпосереднє керівництво ОСОБА_1 примушувало його до звільнення, оскільки їм стало відомо про відкриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 384 КК України (Введення в оману суду або іншого уповноваженого органу), оскільки останнім, нібито, було надано суду неправдиві показання. Йому запропонували звільнитись «за згодою сторін» із умовою прийняття на роботу після закриття кримінального провадження. Стверджує, що на думку керівництва ГУ ДСНС України у Хмельницькій області, відкриття кримінального провадження на працівника ДСНС «кидало тінь» на всю Державну службу надзвичайних ситуацій, з огляду на що Позивачу слід було звільнитись.

На адресу суду надішли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує, що бесіди щодо звільнення зі служби цивільного захисту з Позивачем проводив як його безпосередній керівник, начальник 25 ДПРП 1 ДПРЗ Головного управління, майор служби цивільного захисту Андрій Бородаєнко так і заступник начальника 1 ДПРЗ Головного управління, підполковник служби цивільного захисту Віталій Гуцол, в присутності начальника відділення персоналу, майора служби цивільного захисту Федчишиної Олени. Результати цієї бесіди зафіксовано в листі та аркуші бесіди, копії яких надано з відзивом на позовну заяву. Жодного психологічного впливу щодо Позивача не було здійснено.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив службу цивільного захисту в підрозділі ДСНС на посаді командира відділення караулу 25 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Хмельницькій області (далі 25 ДПРЧ 1 ДПРЗ) відповідно до Контракту № 227/21 про проходження служби цивільного захисту від 21.05.2021, укладеного на 5 років, дата набрання чинності 26.06.2021.

Позивачем подано рапорт на звільнення зі служби цивільного захисту за згодою сторін 14 грудня 2024 року.

Начальником Головного управління погоджено пропозицію щодо звільнення Позивача, на рапорті проставлено візу " ОСОБА_2 до наказу 16.12.2024".

16.12.2024 року Наказом Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області № 696, ОСОБА_1 було виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій за пунктом 076 підпунктом 9 (за згодою сторін) з 16.12.2024 року.

При цьому, рапортом від 16.12.2024 року, ОСОБА_1 просив відкликати та просив скасувати свій Рапорт про звільнення від 14.12.2024 року (датований 16.12.2024).

Згідно листа Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області від 16.01.2025 №6702-456/6708 позивача повідомлено, що його рапорт від 16.12.2024 стосовно скасування попереднього рапорту щодо звільнення за згодою сторін, розгляду не підлягає, оскільки наказом Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області від 16.12.2024 №696 "Про звільнення особи начальницького складу" позивача було звільнено зі служби цивільного захисту.

Позивач не погоджуючись з винесеним наказом про звільнення, вважає його протиправним, прийнятим з порушенням прав позивача, гарантованих Кодексом законів про працю України та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, пожеж та інших небезпечних подій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - центральні органи виконавчої влади), органів державної влади, що не входять до системи центральних органів виконавчої влади (далі - інші органи державної влади), Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, встановлює права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (далі - суб`єкти господарювання), а також інших юридичних осіб.

Служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період (ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно ч. 4 ст. 103 Кодексу цивільного захисту України, форма, порядок і правила укладання контракту, припинення (розірвання) контракту, а також наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року N 593 затверджено Порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (далі - Положення №593), визначено, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до п. 3 Положення №593, особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Згідно п. 45 Положення № 593 контракт про проходження служби цивільного захисту - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає ДСНС, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.

Пунктом 175 Положення №593 передбачено, що перед звільненням особи рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту (крім осіб, строк дії контракту яких припинено відповідно до абзацу п`ятого пункту 56 цього Положення, а також осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, призначення (звільнення) яких здійснюється Кабінетом Міністрів України) безпосередні або прямі керівники (начальники) проводять з нею індивідуальну бесіду.

У ході бесіди роз`яснюється порядок звільнення, уточнюються підстави та строк звільнення, соціальний і правовий захист особи, можливість укладення контракту про перебування в резерві служби цивільного захисту. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань, пов`язаних із звільненням, та в разі потреби видається направлення до лікарсько-експертної комісії для обстеження.

За наявності кількох підстав для звільнення особа рядового і начальницького складу обирає одну з них.

До участі в бесіді в разі потреби можуть залучатися фахівці кадрової, юридичної, фінансової та інших служб.

Зміст проведеної бесіди відображається в аркуші бесіди, що підписується особою, яка проводила бесіду, особою, яка звільняється, а також особами, які були присутні під час бесіди. У разі відмови особи рядового і начальницького складу підписати аркуш бесіди складається акт про таку відмову, який підписується особою, яка проводила бесіду, та особами, які були присутні під час бесіди. Аркуш бесіди долучається до матеріалів щодо звільнення та зберігається в особовій справі.

У разі коли під час бесіди особа, яка звільняється, порушує питання, що належать до повноважень прямих керівників (начальників), керівник (начальник), який проводив бесіду, доповідає про них старшому прямому керівникові (начальникові).

Позивач вказує, що з ним в порушення п. 175 Положення №593 не проведено жодних бесід.

Таке твердження позивача є безпідставним, оскільки на виконання пункту 175 Положення №593 із позивачем було проведено бесіди, зміст яких зафіксовано в аркуші та листі бесіди, копії яких містяться в матеріалах справи та досліджено судом.

При цьому, суд звертає увагу, що під час проведення бесід з позивачем було обумовлено наступні питання: "Запитання 1: За яких причин виявили бажання звільнитися із органів ДСНС? Відповідь: За згодою сторін. Запитання 2: Чи забезпечені житлом? Відповідь: Так. Запитання 3: Чи існує причини службового характеру, які спонукали прийняти рішення про звільнення із органів ДСНС України? Відповідь: не існує. Запитання 4: Чи мають місце претензії, щодо проходження служби до керівництва ГУ ДСНС України у Хмельницькій області, а також претензії щодо фінансового та матеріального забезпечення? Відповідь: не маю. Запитання 4: З якого числа бажаєте звільнитися? Відповідь: 3 16.12.2024.»

Суд також звертає увагу, що в листі бесіди від 14.12.2024 відображено, що позивач претензій до терміну подання до звільнення немає, та йому роз`яснено про пільги і переваги працевлаштування та матеріального забезпечення.

Отже, Головне управління на виконання вимог Положення №593 дотрималось проведення процедури звільнення Позивача та провело з ним бесіди, зміст, яких відтворено у листі та аркуші бесід, які ним підписано власноручно.

Щодо відкликання позивачем свого рапорту про звільнення від 14.12.2024 суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.9 пункту 176 Положення №593, визначено, що однією з підстав звільнення, є те, що контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту за згодою сторін.

Відповідно до п. 177.4 Положення №593 особа рядового або начальницького складу звільняється із служби цивільного захисту згідно з підпунктом 9 пункту 176 цього Положення за умови попередньої домовленості між нею та відповідним керівником органу та підрозділу цивільного захисту. Звільнення здійснюється у строк, визначений сторонами.

На виконання вимог Положення №593, між Позивачем та начальником Головного управління було узгоджено дату звільнення зі служби цивільного захисту, а саме 16 грудня 2024 року, що відображено в рапорті на звільнення із резолюцією та листі, аркуші бесіди, які підписані Позивачем.

На рапорт Позивача від 16.12.2024 року про відкликання рапорту про звільнення, Головне управління листом від 16.01.2025 №6702-456/6708 надало відповідь. У вказаній відповіді зазначено, що цей рапорт не підлягає розгляду, оскільки наказом Головного управління від 16.12.2024 №696 «Про звільнення особи начальницького складу» Позивача було звільнено зі служби цивільного захисту. Цим самим Головне управління відмовилось скасувати попередню домовленість щодо звільнення Позивача зі служби цивільного захисту від 16.12.2024 року за згодою сторін.

Якщо роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Такий висновок зробив у постанові від 11 жовтня 2024 року у справі № 757/18577/22-ц (провадження № 61-4547св24) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У цій справі суди першої та апеляційної інстанцій постановили, що за відсутності належних та допустимих доказів існування відповідної згоди роботодавця, звільнення позивача (працівниці) проведено із дотриманням вимог КЗпП на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП, а тому відсутні правові підстави для її поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку. Також вказали, що оскільки підставою звільнення позивача є угода сторін, яка була досягнута щодо дати звільнення, то звернення до виборного органу для отримання згоди на таке звільнення не потрібне.

Верховний Суд погодився з такими висновками. Він вказав, що законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв`язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку.

Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП застосовується у разі взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП і раніше домовлена дата звільнення.

Таким чином, передбачена пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав.

Суд вважає, що Головним управлінням було дотримано процедуру звільнення зі служби цивільного захисту, узгоджено дату звільнення зі служби цивільного захисту, а саме 16 грудня 2024 року, що відображено в рапорті на звільнення та листі, аркуші бесіди, які підписані Позивачем та керівником Головного управління, та в подальшому Головне управління відмовилось скасовувати домовленість щодо звільнення за згодою сторін

Позивач посилається на судову практику викладену у постанові Верховного Суду від 31.10.19 (КАС) у справі №1340/6082/18.

Однак, вказана постанова не є релевантною для розгляду цієї справи, оскільки, обставини справи відрізняються від тої, що розглядається, так заява ОСОБА_1 про звільнення за угодою сторін не містить ані дати її написання, ані пропозиції заявника щодо бажаної дати припинення трудових відносин.

Тобто на відміну, справи, що розглядається в заяві на звільнення за угодою сторін не було визначено дати звільнення. В той же час, Позивач в рапорті зазначив бажану дату звільнення, та в цей же день було видано наказ про його звільнення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є угода сторін.

Угода сторін є самостійною підставою для розірвання трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника тим, що у цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав. Характерним є й те, що волевиявлення з боку власника або уповноваженого ним органу може виходити лише від тих осіб, які безпосередньо наділені повноваженнями приймати на роботу та звільняти працівників.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом першим статті 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Суд звертає увагу, що заява позивача про відкликання попередньої заяви про звільнення, яку відповідач отримав вже після винесення наказу про звільнення, не може вважатися спільним волевиявленням працівника та роботодавця на анулювання домовленості про звільнення за угодою сторін.

Оскільки між Позивачем та Головним управлінням було узгоджено дату звільнення зі служби цивільного захисту, а саме 16 грудня 2024 року, що відображено в рапорті на звільнення та листі, аркуші бесіди, які підписані Позивачем та керівником Головного управління, та в подальшому Головне управління відмовилось скасовувати домовленість щодо звільнення за згодою сторін, а тому спірний наказ про звільнення позивача є правомірним.

Також, суд зазначає, що позивач не повідомив про тимчасову непрацездатність свого безпосереднього керівника, цим самим порушив норми Порядку №117 та Положення №593. Позивач до позовної заяви надав копію рапорту від 20.12.2024 року про закінчення лікування, проте в 1 ДПРЗ, такий рапорт не надходив.

В той же час необхідно зазначити, що Позивачу відомо про обов`язок повідомлення про тимчасову непрацездатність безпосереднього керівника, оскільки раніше під час проходження служби він писав рапорт про перебування на лікуванні та закінчення лікування, на основі яких 1 ДПРЗ було видано наказ.

Оскільки, Позивач не виконав свого обов`язку щодо повідомлення про тимчасову непрацездатність, тому відповідно його не було звільнено від виконання службових обов`язків.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що оскільки Головним управлінням під час звільнення Позивача зі служби цивільного захисту дотримано процедури звільнення за згодою сторін, проведено з ним дві бесіди перед звільненням, та узгоджено дату звільнення з Позивачем, а тому відповідачем 16 грудня 2024 року (узгоджена дата звільнення) правомірно видано наказ №696 про звільнення Позивача зі служби цивільного захисту за згодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідач довів, що під час винесення відповідного наказу діяв в межах наданих йому повноважень, а позивач в свою чергу не навів належних доводів щодо протиправності дій відповідача.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, 1 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідачі:Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (вул. Героїв Чорнобиля, 1/2,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29008 , код ЄДРПОУ - 38662200) 1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (вул. Озерна, 20/1,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29015 , код ЄДРПОУ - 38223651)

Головуючий суддя О.П. Шевчук