Справа № 153/515/25
Суддя: Швець Р. В.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2025 р. Справа153/515/25

Провадження2-а/153/29/25-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Сарафімовської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 31 березня 2025 року його викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 та вручено копію оскаржуваної постанови №632 від 14.03.2025, про що він поставив свій підпис в документах, які надані працівником ТЦК та СП. Саме з 31.03.2025 позивач дізнався про наявність оскаржуваної постанови. Вважає, що постанова є незаконною, передчасною та такою, яка прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України. Зазначив, що йому повістку ніхто не пропонував отримати, він від отримання повістки не відмовлявся. Також позивач посилається на те, що одним і єдиним доказом його винуватості є акт відмови від отримання повістки від 09.02.2025. Однак, стверджує, що працівниками ТЦК та СП йому не пропонувалось отримувати повістку і він не відмовлявся від отримання вказаної повістки. Ніяких сторонніх особі не було та могло бути, які б могли засвідчити факт його відмови від отримання повістки. Відповідно до постанови 09.02.2025 під час проведення заходів, щодо оповіщення його ОСОБА_1 , було запропоновано отримати повістку №1904 згідно якої мав з`явитись 10.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, оформлення військово-облікових документів, визначення призначення на особливий період, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними ЄДРПВР. Проте в категоричній формі від отримання повістки відмовився, після чого зміст повістки йому було озвучено (доведено) вголос, що зафіксовано актом відмови від отримання повістки 09.02.2025. У вказані в повістці час, місце і дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не з`явився та про поважні причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим, 14.03.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 була винесена постанова №632, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень. Позивач вказав, що він хворіє та має безліч хвороб. ІНФОРМАЦІЯ_4 із працівників вказаної установи йому ніхто не повідомляв про наявність вказаної постанови. Із вказаною постановою він не погоджується, оскільки в постанові та в самій повістці не зазначено конкретну мету, з якою він викликався, а також викладений текст в постанові є надуманим та нічим не може бути підтвердженим, оскільки ніхто і ніяким чином не повідомляв його про час та місце розгляду справи. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутись до суду і просить визнати поважними причини пропуску ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк звернення до суду, щодо скасування як незаконної та упередженої постанови в справі про адміністративне правопорушення №632 від 14.03.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; поновити йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 процесуальний строк звернення до суду про скасування як незаконної та упередженої постанови в справі про адміністративне правопорушення №632 від 14.03.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; визнати протиправною та скасувати як незаконну та упереджену постанову по справі про адміністративне правопорушення №632 від 14.03.2025, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення його ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, провадження у справі закрити та стягнути судові витрати.

Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 11.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази.

Позивач ОСОБА_1 05.05.2025 за вх.№2748 подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Під час розгляду справи, просив врахувати обґрунтування та мотивації, щодо скасування оскаржуваної постанови, які викладені в позовній заяві.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.03.2025 заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 складено протокол№108 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 про те, що останній 17.09.2024 під час проведення заходів по оповіщенню отримав повістку №1904 про необхідність з`явитись 10.02.2025 о 10:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, оформлення військово-облікових документів, визначення призначення на особливий період, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР, що підтверджується розпискою про отримання повістки 17.09.2024. Отже, ОСОБА_1 будучи належними чином повідомлений про виклик по повістці, не з`явився у визначений у повістці час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 і про поважні причини своєї неявки не повідомив. (а.с.29).

Також матеріали справи містять копію акту фіксації відмови від отримання повістки від 09 лютого 2025 року, складеного і підписаного двома військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 09 лютого 2025 року тими ж військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було запропоновано отримати повістку про необхідність з`явитись 10 лютого 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте, ОСОБА_1 відмовився отримати таку повістку та розписатись в розписці про отримання повістки, після чого зміст повістки останньому про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30 зворотній бік).

Із копії постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №632 від 14.03.2025 встановлено, що 09.02.2025 під час проведення заходів по оповіщенню ОСОБА_1 було запропоновано отримати повістку №1904, згідно якої він мав з`явитися о 09:00 год. 10.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, оформлення військово-облікових документів, визначення призначення на особливий період, уточнення персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР, проте в категоричній формі від отримання повістки відмовився, після чого зміст повістки йому було озвучено (доведено) вголос, що зафіксовано актом відмови від отримання повістки 09.02.2025. Однак, у вказані в повістці час, місце і дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не з`явився та про поважні причини неприбуття не повідомив у термін, визначений п.24 Порядку №560, а саме: у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в інший спосіб, та в подальшому не прибув у строк, зазначений в повістці, до ТЦК та СП, що не перевищує сім календарних днів, чим порушив вимоги п.21 Порядку №560, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1. На розгляд справи не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду був повідомлений. (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Із дослідженої судом копії постанови №632 від 14.03.2025 встановлено, що на звороті постанови наявна відмітка позивача ОСОБА_1 про те, що «копію постанови отримав 31.03.2025», тобто ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови №632 від 14.03.2025 отримав 31.03.2025 (а.с.33 зворотній бік).

Причина пропуску строку, передбаченого ч.2 ст.286 КАС України виникла за незалежних від позивача обставин, а тому є підстави для поновлення строку позивачеві на звернення для суду.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч.3 ст.22 цього ж Закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що працівниками ТЦК та СП йому не пропонувалося отримувати повістку, повістка йому не вручалась і від її вручення він не відмовлявся.

Отже, виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт неявки до ІНФОРМАЦІЯ_1 10 лютого 2025 року о 10:00 год. за повісткою від 09.02.2025 №1904.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період , що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (надалі - Порядок №560).

Відповідно до п. 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку №560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Пунктом 41 Порядку №560 встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі вручення повістки, особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

У п.47 Порядку №560 вказано, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

У ході судового розгляду встановлено, що на підтвердження здійснення виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем до суду надано повістку від 10.02.2025 №1904 та акт відмови позивача від отримання повістки від 09.02.2025.

Разом з тим для підтвердження правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, враховуючи вимоги п.п. 40, 41 Порядку №560, відповідачу необхідно було надати відеозапис доведення ОСОБА_1 акта відмови від отримання повістки.

Проте будь-яких відеозаписів доведення акта відмови від отримання повістки позивачем, як і відеозаписів його відмови у спілкуванні з особами, уповноваженими вручати повістки, представником відповідача до суду надано не було.

З огляду на те, що єдиним доказом оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 є акт фіксації відмови від отримання повістки, який засвідчений службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , у суду є сумніви у достовірності та правдивості фактів, засвідчених вказаними особами, оскільки останні є безпосередньо зацікавленими в ході та результаті розгляду спірної справи, а тому такий доказ беззаперечно не може бути взятий за основу в якості підтвердження обставин вручення повістки та відмови позивача від її отримання без будь-яких відеозаписів.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази беззаперечно не підтверджують обставини щодо відмови позивача від отримання повістки, а відповідно, і не доводять факту повідомлення останнього про необхідність з`явитись 10.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів відмови ОСОБА_1 отримувати повістку від 10.02.2025 та доведення йому змісту акта відмови від отримання повістки, а наявні в матеріалах справи докази у сукупності не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови №632 від 14.03.2025.

Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга №7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 (№К/9901/15804/18).

Згідно із п.3 ч.1 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.5 ст.139 КАС України, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 139, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення №632 від 14.03.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №632 від 14.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 05 травня 2025 року.

Суддя Р.В. Швець