Справа № 607/5986/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/5986/25 пров. № А/857/13654/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 03.04.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) (суддя суду І інстанції: Дзюбановський Ю.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 42 хв. 03.04.2025р., м.Тернопіль; дата складання повного рішення суду І інстанції: 03.04.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

22.03.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахування остаточно сформульованих позовних вимог, просила скасувати постанову серії ТЕ № 00172709 від 25.03.2025р., відповідно до якої її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; судові витрати компенсувати відповідно до ст.139 КАС України за рахунок Державного бюджету України (а.с.1-8, 21-24).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 03.04.2025р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.45-46).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила позивач ОСОБА_1 , яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.48-57).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що належні та достатні докази вчинення позивачем інкримінованого правопорушення є відсутніми; доказів того, що здійснена стоянка автомобіля, створювала перешкоди в русі відповідачем не представлено. Натомість, із долучених фотоматеріалів слідує, що припаркований автомобіль знаходився на достатній відстані від воріт (брами), що забезпечувало можливість в`їзду (виїзду) на територію; іншим транспортним засобам була забезпечена можливість об`їхати припаркований позивачем автомобіль. Доказів створення перешкод в русі в момент події, яка покладена в основу спірної постанови, не представлено.

Окрім цього, відзив на заявлений позов не був скерований іншій стороні, відтак останній не може враховуватися судом.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи (в тому числі оглянувши фотоматеріали) та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення стягнення при розгляді цих справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлюються ст.ст.279-1 279-4 цього Кодексу.

Так, згідно з ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. (ч.1).

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) (ч.3).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.5).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 259 від 15.03.2023р. «Про уповноваження працівників управління муніципальної інспекції на виконання функцій інспекторів з паркування та втрату чинності рішення» працівників Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради наділено повноваженнями на здійснення функцій інспекторів з паркування (а.с.42).

Вказані положення узгоджуються з нормою ч.3 ст.219 КУпАП, відповідно до якої від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Аналіз фактичних обставин справи вказує на те, що в розглядуваному випадку відповідачем здійснено розгляд справи про порушення правил стоянки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), із урахуванням особливостей, визначених ст.279-1 КУпАП.

Зокрема, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів була визначена позивач як власниця автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 ; фіксування порушення правил стоянки відбувалося в режимі фотозйомки (відеозапису), а винесення спірної постанови здійснювалося без участі позивача.

Як встановлено судом першої інстанції, головний спеціаліст - інспектор з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Дідушок Р.З. відповідно до вимог ст.279-1 КУпАП розмістив на лобовому склі транспортного засобу марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , повідомлення про притягнення відповідальної особи до адміністративної відповідальності (а.с.11-12).

Після встановлення відповідальної особи, а саме Гриців О.Я., за якою зареєстрований спірний транспортний засіб (а.с.13-14, 15), посадова особа відповідача винесла постанову серії ТЕ № 00172709 від 25.03.2025р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (а.с.24).

Згідно вказаної постанови о 09 год. 46 хв. 18.03.2025р. на бул.Шевченка, 14 в Тернополі водій транспортного засобу легкового автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в місцях виїзду з прилеглої території, при цьому створив перешкоду дорожньому руху, загрозу безпеці руху, чим порушив вимоги п.15.9 «и» Правил дорожнього руху /ПДР/.

Факт допущеного порушення підтверджується фотознімками транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, які розміщені на офіційному сайті Тернопільської міської ради за відповідним ідентифікатором, з дотриманням вимог ч.4 ст.283 КУпАП.

Зокрема, з метою належного фіксування факту порушення правил зупинки позивачем відповідач здійснив фотофіксацію в кількості семи фото з різних протилежних ракурсів, із відображенням дати і часу (моменту); місця розташування транспортного засобу до нерухомих об`єктів, при цьому встановлено географічні координати місця події (а.с.39-41).

На підставі наведеного, відповідач визнав позивача винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. (а.с.24).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що розміщення транспортного засобу позивача перешкоджало дорожньому руху або створювало загрозу безпеці руху, що стверджується матеріалами справи.

За таких обставин дії відповідача по виявленню порушення, його фіксування, розгляду адміністративної справи є правомірними, а прийнята постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення відповідає вимогам чинного законодавства і правові підстави для її скасування є відсутніми.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є такими, що відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до приписів п.1.10 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

В силу вимог пп.«и» п.15.9 ПДР зупинка забороняється, зокрема, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно ч.3 ст.122 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 ст.265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб:

1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів;

2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома);

3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками;

4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту;

5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці;

6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації;

7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Факт здійснення позивачем о 09 год. 46 хв. 18.03.2025р. на бул.Шевченка, 14 в Тернополі зупинки транспортного засобу ближче 10 м до виїзду з прилеглої території, стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Зокрема, наведена обставина зафіксована на фотознімками транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, які розміщені на офіційному сайті Тернопільської міської ради за відповідним ідентифікатором.

Під час судового розгляду не виникло будь-яких сумнівів у тому, що представлені відповідачем фотографії зроблені інспектором з паркування під час допущення порушень ПДР; не здобуто доказів їх необ`єктивності чи недійсності. Водночас, фотофіксація правопорушень здійснена відповідно до примітки ст.14-2 КУпАП, з врахуванням місця розташування автомобіля по відношенню до нерухомих об`єктів.

Належність таких доказів слідує з приписів ст.251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із долучених фотознімків слідує, що належний позивачу легковий автомобіль марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , розташований на дорозі біля місця, де вбачається заїзд у внутрішній двір будинку, що дає підстави ідентифікувати таку територію як прилеглу в розумінні п.1.10 ПДР.

Факт зупинки автомобіля на виїзді з прилеглої території створює перешкоду для інших учасників дорожнього руху, оскільки в цьому випадку автомобіль обмежує оглядовість для учасників дорожнього руху, які здійснюють виїзд на проїзну частину з двору прилеглої території будинку, що, в свою чергу, може призводити до виникнення аварійної ситуації.

Оскільки водій транспортного засобу під час виїзду з прилеглої території повинен дати дорогу транспортним засобам і пішоходам, а під час в`їзду на неї - пішоходам, які йдуть по тротуару, тому припарковані транспортні засоби не повинні створювати йому обмеження в оглядовості проїзної частини, створювати перешкоди під час виїзду з прилеглої території або в`їзду на неї.

Таким чином, в розрізі приписів пп.«з» п.2 ч.3 ст.265-4 КУпАП, розміщення транспортного засобу позивача з порушенням вимог п.15.9 «и» ПДР правильно кваліфіковано відповідачем як таке, що перешкоджало дорожньому руху або створювало загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

В розглядуваному випадку такі вимоги дотримані відповідачем; спірна постанова серії ТЕ № 00172709 від 25.03.2025р. відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Отже, за наведених обставин колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що дійсно о 09 год. 46 хв. 18.03.2025р. на бул.Шевченка, 14 в Тернополі позивач, керуючи легковим автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснила зупинку в місці виїзду з прилеглої території, при цьому створила перешкоди дорожньому руху, загрозу безпеці руху, чим порушила вимоги п.15.9 «и» ПДР.

На підставі наведеного, відповідач підставно визнав позивача винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і правомірно наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Відтак, доводи позивача не спростовують висновків відповідача, суперечать доказам у справі, а у своїй сукупності свідчать про бажання позивача з формальних причин та мотивів уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В аспекті наведеного, доводи суду першої інстанції щодо представлення відповідачем доказів вчинення правопорушення є обґрунтованими.

В частині доводів апеляційної скарги щодо порушення порядку надсилання відзиву відповідача на заявлений позов колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи є квитанція про скерування відповідачем копії відзиву на адресу позивача (а.с.30); відсутність вчасного надходження відзиву до іншої сторони не призвела до помилкового вирішення справи по суті.

Згідно з ч.2 ст.317 КАС України порушення судом норм процесуального права може бути підставою для скасування судового рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що в силу приписів ч.2 ст.317 КАС України законне, обгрунтоване та правильне по суті і справедливе рішення не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що наведені апелянтом обставини не призвели до неправильного вирішення справи, а відтак не можуть слугувати достатньою підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Додатково колегія суддів враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Таким чином, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КАС України, а відтак заявлений позов безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, з огляду на вимоги ст.139 КАС України правові підстави для розподілу судових витрат в межах апеляційного провадження є відсутніми.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.271, 272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 03.04.2025р. в адміністративній справі № 607/5986/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 05.05.2025р.