Справа № 420/19162/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/19162/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року (суддя Бездрабко О.І., м. Одеса, повний текст рішення складений 09.09.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19.06.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивачка просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №07 від 05.03.2024 р. в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати до загального стажу роботи для призначення пенсії період роботи з 21.02.1996 р. по 11.03.1997 р. та період отримання допомоги по безробіттю з 29.06.2006 р. по 25.08.2006 р., починаючи з моменту звернення до відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, тобто з 27.02.2024 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.03.2024 р. №07 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 21.02.1996 р. по 11.03.1997 р. та період отримання допомоги по безробіттю з 29.06.2006 р. по 25.08.2006 р., та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2024 р. про призначення пенсії за віком й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідачі подали апеляційні скарги, у яких, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

На думку апелянтів, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не порушувало прав, свобод та інтересів позивачки, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України, а отже, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління про відмову у призначенні пенсії за віком від 05.03.2024 №07.

Позивачка своїм правом подати відзиви на апеляційні скарги не скористалася, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 27.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності дана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням якого від 05.03.2024 р. №07 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком.

За результатами розгляду встановлено, що страховий стаж особи становить 22 роки 04 місяці 15 днів.

За доданими документами до страхового стажу позивачки не зараховано:

- період роботи з 21.02.1996 р. по 11.03.1997 р., оскільки запис про прийняття на роботу не містить номеру підстави прийняття;

- період отримання допомоги по безробіттю з 29.05.2006 р. по 25.08.2006 р., оскільки дата припинення виплати містить виправлення.

Вважаючи згадане рішення Головного управління протиправним, позивачка звернулася з даним позовом до суду про його скасування.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області під час прийняття рішення від 05.03.2024 №07, яким відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком, не враховано усі обставини, що мають значення для призначення пенсії позивачці, як наслідок, допущено неналежний розгляд поданої заяви і документів та, відповідно, прийняття необґрунтованого рішення.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу роботи для призначення пенсії період роботи з 21.02.1996 р. по 11.03.1997 р. та період отримання допомоги по безробіттю з 29.06.2006 р. по 25.08.2006 р., та повторно розглянути заяву позивача від 27.02.2024 р. про призначення пенсії за віком та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Основним Законом, що регулює відносини у системі пенсійного права є Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 року - не менше 31 років.

За визначенням статті 24 Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону №1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пп. 1.2 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58).

Пунктом 2.4 Інструкції №58 встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою від 27.02.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.

За результатом розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №07 від 05.03.2024 про відмову в призначенні пенсії, до страхового стажу не зараховано згідно з трудової книжки від 28.08.1982 серії НОМЕР_1 :

період роботи з 21.02.1996 по 11.03.1997, оскільки запис про прийняття на роботу не містить номеру підстави прийняття;

період отримання допомоги по безробіттю з 29.05.2006 по 25.08.2006, оскільки дата припинення виплати містить виправлення.

Ретельно дослідивши копію трудової книжки позивачки колегія суддів зазначає, що вона не містить записів про період її роботи з "21.02.1996 по 11.03.1997", як стверджують відповідачі, а містить запис №11 "20.02.1996 про прийняття на роботу на підставі Розпорядження б/н від 20.02.1996" (а.с. 10), та запис №12 "12.03.1997 про переведення на іншу посаду на підставі рішення №37 від 12.03.1997" (а.с. 10 зв.).

Невідповідність згаданих записів вимогам Інструкції №58 не встановлено.

Крім того, варто додати, що в силу приписів чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже й не може впливати на її особисті права.

Колегія суддів зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист у частині призначення пенсії за віком.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Щодо посилання відповідачів на те, що дата припинення виплати допомоги по безробіттю містить виправлення, то колегія суддів зазначає, що оскільки пенсійним органом визнається, що позивачка з 29.05.2006 отримувала таку допомогу, то виправлення дати припинення її виплати не спростовує факт її отримання за вказаний період, а тому може бути лише підставою для визначення іншої дати припинення, зокрема шляхом зменшення такого періоду, а не визнання пенсійним органом всього періоду отримання виплати допомоги по безробіттю.

До того ж, факт отримання позивачкою допомоги у вказаний період підтверджується Доводкой ОК-5 Пенсійного фонду України, що додатково свідчить про невідповідність спірного рішення критеріям правомірності, що наведені у частині другої статті 2 КАС України, зокрема, обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та пропорційності.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ці періоди повинні бути зараховані позивачці до її страхового стажу. Правильним є й висновок, що в контексті встановлених обставин належним способом захисту та відновлення права позивачки у цій справі, з урахуванням частини другої статті 9 КАС України, є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.03.2024 р. №07 та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2024 про призначення пенсії за віком й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Резюмуючи все вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг відповідачів не знайшли своїх підтверджень під час апеляційного перегляду справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апелянтів та скасування рішення суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося, що, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, обумовлює межі перегляду даного судового рішення апеляційним судом.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відтак, апеляційні скарги відповідачів задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов