Справа № 591/1098/25
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1098/25
Провадження № 2-а/591/62/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючої в особі судді Клименко А.Я., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора УПП в Сумській області від 21.01.2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв?язку з тим, що 21 січня 2025 року в Суми він керував автомобілем та проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора. Позивач вважає постанову протиправною. Зазначає, що 21 січня 2025 року інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не вчиняв, в зазначений час не керував транспортним засобом. Позивач повідомляє, що є волонтером громадської організації та 21.01.2025 року з 09-00 год. до 16-00 год. був задіяний у розвантаженні гуманітарного вантажу, який прибув з м. Кельну. На підтвердження цих обставин надає довідку Громадської організації «Сумський бабський батальйон-тил». Вказує, що єдиним доказом вчинення правопорушення, що зазначений у постанові, є відеозапис з відеореєстратора, яким не підтверджений його рух на заборонений сигнал світлофору. Посилаючись на вказані обставини, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №3908468 від 21.01.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 12.02.2025 року, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві представник відповідача Департаменту патрульної поліції проти позову заперечує, вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на таке: 18.01.2025 року близько 10 год. 49 хв. водій керуючи транспортним засобом BMW320, державний номерний знак НОМЕР_1 проїхав регульований пішохідний перехід по вул. Харківська, поблизу буд. №2/1, в м. Суми на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху. Правопорушення було зафіксовано на службовий відеореєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR. Провадження в справі про адміністративне правопорушення зафіксовано на нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 470831, № 470841, № 471124, № 471932. Інспектор роз`яснив Позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи для залучення адвоката. Розгляд справи було відкладено на 19 год. 30 хв. 21.01.2025 року до приміщення УПП в Сумській області ДПП за адресою: м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1. 21.01.2025 року о 19 год. 30 хв. інспектор Сєріков Д.М. продовжив розгляд адміністративної справи, розпочатої 18.01.2025 року, в присутності Позивача та його представника. Розглянувши матеріали адміністративної справи, Сєріков Д. М. виніс постанову серії ЕНА № 3908468 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.. Департамент патрульної поліції зазначає, що постанова містить описку щодо дати вчинення адміністративного правопорушення «21.01.2025» замість «18.01.2025», яка зафіксована на відеореєстратор Xiaomi Yi Car 2901. На підставі викладеного, відповідач просить залишити постанову серії ЕНА № 3908468 від 21.01.2025 року без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

У своїх поясненнях позивач вказує, що у постанові ЕНА №3908468 за ч. 2 ст. 122 КУпАП не зазначено, що правопорушення фіксувалось на інші, крім відеореєстратора, технічні засоби. На час прийняття рішення по справі інспектор не посилався на циклограму світлофорних об`єктів та відео з бодікамер, постанова містить посилання виключно на відео відеореєстратора Xiaomi Yi Car 2901. Позивач заперечує рух ним на заборонене світло світлофору, зазначає, що інспектор не міг бачити світло світлофору з його боку та надає фото відеореєстратора, яким зафіксований виїзд на перехрестя на зелене світло .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 21 січня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн..

Відповідно до змісту постанови 21 січня 2025 року в м. Суми, вул. Харківська 2/1 позивач здійснював керування транспортним засобом BMW 320 д.н.з. НОМЕР_1 та проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, що зафіксовано на відеореєстратор xiaomi yi car 2901, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальность за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КпАП України, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З аналізу відеозапису відеореєстратора вбачається задокументований рух транспортного засобу BMW 320 д.н.з. НОМЕР_1 18.01.2025 року о 10:49 через перехрестя на регульованому пішохідному переході. Відеореєстратором зафіксований сигнал світлофору по ходу руху поліцейського автомобіля, який рухається у зустрічному для BMW 320 д.н.з. НОМЕР_1 напрямку. Сигнал світлофору перед поліцейським автомобілем працює в зеленому миготливому режимі, потім включається жовтий сигнал світлофору; сигналу світлофору по ходу руху BMW 320 д.н.з. НОМЕР_1 , який виїжджає на перехрестя, не видно. На зазначеному відео не видно, де знаходиться стоп-лінія перед світлофором по напрямку руху транспортного засобу BMW 320 д.н.з. НОМЕР_1 . Світлофор не містить цифрового табло.

Відповідно до п. 8.7 3 ґ ПДР України, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

У відповідності до п. 8.7.3 ПДР України зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло.

Відповідно до п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 стоп, якщо їх не має не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

З відеозапису неможливо встановити чи порушено позивачем обов`язок зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) під час подання світлофором жовтого сигналу, що забороняє рух, оскільки самої стоп-лінії на відео не видно, а позивач заперечує рух ним на заборонений сигнал світлофору при під`їзді до перехрестя.

П. 16.8 ПДР України встановлено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку .незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Таким чином, умовою притягнення до відповідальності позивача за ч.2 ст. 122 КУпАП є встановлений та зафіксований факт перетину ним дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія), дорожнього знаку 5.69 (стоп), або якщо їх не має умовної лінії, не ближче 10 м перед світлофором, на заборонений для позивача сингал світлофору.

Суд під час дослідження постанови та доказів, на які посилався інспектор при її винесені, не знайшов підтвердження цим обставинам.

Згідно з статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУПАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача як суб`єкта владних повноважень, тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» закріплює вимоги до змісту постанови: зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п.3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів, які в сукупності своїй надають можливість посадовій особі, що приймає рішення по справі, встановити: чи було вчинено адміністративне правопорушення на момент прийняття такого рішення.

В порушення вимог ст. 77 КАС України відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема ні відзив на позовну заяву, ні зміст оскаржуваної постанови не містять посилання на докази, які об`єктивно фіксують обставини вчинення правопорушення позивачем та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП: матеріали фото- чи відеозйомки вчиненого порушення, пояснення свідків події, або інші докази.

Надані відповідачем відеозаписи бодікамер та циклограми світлофорного об`єкту не відповідають вищезазначеним критеріям.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов та апеляційна скарга підлягають задоволенню.

Ухвалюючи це судове рішення суд керується ст. 242 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1ст.139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин необхідно стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 241-246, 257-262, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції в Сумській області місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, буд. 18/1), Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3, ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №3908468 від 21.01.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн. 60 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 05 травня 2025 року.

СУДДЯ А. Я. КЛИМЕНКО