Справа № 646/2038/25
Суддя: Латка І. П.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/2038/25
Провадження № 2-а/638/289/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Вайленко Ганна Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

11 квітня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Харкова за підсудністю з Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Вайленко Ганна Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 559 від 03 березня 2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 18.10.2007 року позивача було взято на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 , і цього ж дня виключено з військового обліку з проставленням відповідної відмітки в Довідці (взамін військового квитка), оскільки 16.05.2006 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Харкова позивача визнано непридатним до військової служби за гр. І ст. 14а Розкладу хвороб.

Проте, 03.03.2025 року працівниками поліції позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де йому повідомлено, що через відділення Укрпошти йому було направлено повістку про виклик на 20.10.2024 об 11:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних. За цим фактом 03.03.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_2 винесено постанову, якою притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000,00 грн.

Позивач вважає постанову протиправною, оскільки не є військовозобов`язаним, резервістом чи призовником, відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, зазначив, що не був оповіщеним про необхідність прибуття 20.10.2024 на 11:00 до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 559 від 03.03.2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000, 00 грн; закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі з тих підстав, що 10.10.2024 року засобами поштового зв`язку гр. ОСОБА_1 за адресою реєстрації ( АДРЕСА_1 ) була направлена повістка №545797, з вимогою прибуття на 20.10.2024 року о 11:00 годині для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до інформації Укрпошти (довідка про причини повернення Ф20) Повістка була не отримана за відсутності адресата за вказаною адресою, та повернута 19.10.2024 року та надійшла за місцем обслуговування 20.10.2024 року. Поважних причин неприбуття по повісці гр. ОСОБА_1 не надав, тому був поданий у розшук до ХРУП №3 ГУНП в Харківскій області. Таким чином, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (вищевказані норми), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. 03.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_3 в присутності гр. ОСОБА_1 була винесена Постанова №559 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Копію Постанови №559 гр. ОСОБА_1 отримав на руки особисто 03.03.2025 року.

В судове засідання сторони не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином. Представник позивача просила справу розглянути за відсутністю сторони позивача. Відповідач причини неявки суду не повідомив, заяв/клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Враховуючи визначений ст. 286 КАС України строк розгляду справ зазначеної категорії, суд дійшов висновку, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.2025 року в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 винесено Постанову №559 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Фактичною підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року (із змінами), під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, при перевірці документів громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було встановлено факт порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. А саме, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, без поважних на те причин, не з`явився за викликом по повістці «20» жовтня 2024 року об 11:00 годині сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка була надіслана засобами поштового зв`язку 10.10.2024 року через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання або фактичного місця проживання для уточнення даних з прибуттям до ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти 19.10.2024 року за місцем обслуговування, підстава повернення повістки - неотримання повістки у зв`язку з відсутністю адресата.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Тобто, диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до положень спеціального законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме до Закону України «Про оборону», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підзаконних нормативно-правових актів, зокрема Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560. І тільки у разі встановлення порушень зазначених законів та підзаконних нормативно-правових актів, суб`єкт владних повноважень може констатувати наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч зазначеним вище вимогам, посадова особа т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановив та не зазначив у спірній постанові які норми спеціального законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушив відповідач.

За змістом ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови № 559 від 03 березня 2025 року вбачається, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 встановив, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, про що зазначено в постанові.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Відповідно до п. 21, 23, 24, 34, п.п. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 :

21. За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби,

34. Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

41. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Системний аналіз цитованих норм свідчить про те, що норми п. 21, 34, 41 Порядку № 560 щодо обов`язку прибуття особи за викликом до ТЦК та СП, на які відповідач посилається у відзиві, поширюються виключно на військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, визнані непридатними до військової служби, підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України).

Згідно з Довідкою (взамін військового квитка), виданою відповідачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виключено з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 , у зв`язку з тим, що 16.05.2006 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 його визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку за гр. І ст. 14а Розладу хвороб (на підставі наказу Міністерства оборони України від 1999 р. № 207 «Про внесення змін та доповнень до наказу Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2»).

Відомостей про те, що поновлення ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних на час винесення оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять.

Таким чином, судом встановлено, що на час направлення позивачу повістки (10 жовтня 2024 року), на день прибуття, зазначений в повістці (20 жовтня 2024 року), та на день винесення оскаржуваної постанови (03 березня 2025 року) відповідач не був військовозобов`язаним або резервістом, відтак на нього не поширювалися положення п. 21, 34, 41 Порядку № 560 щодо оповіщення та прибуття до ТЦК та СП, у зв`язку з чим він не міг допустити порушення зазначених норм, як про це зазначає відповідач у відзиві.

Таким чином, всупереч вимог ст. 2 КАС України, ст. 283 КУпАП, оскаржувана постанова винесена без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а зазначені в ній обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин, оскаржувана постанова № 559 від 03.03.2025 року є такою, що винесена передчасно, з порушенням вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, недотриманням вимог ст. 252, 278, 280, 283 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо прийняття рішення за наслідками розгляду справи відповідно до ст. 286 КАС України, судом враховано, що адміністративне стягнення, всупереч вимогам ст. 38 КУпАП, накладено на позивача поза межами строку накладення адміністративного стягнення.

Так, судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 10.10.2024 року засобами поштового зв`язку гр. ОСОБА_1 за адресою реєстрації ( АДРЕСА_1 ) була направлена повістка №545797, з вимогою прибуття на 20.10.2024 року о 11:00 годині для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до інформації Укрпошти (довідка про причини повернення Ф20) Повістка була не отримана за відсутності адресата за вказаною адресою, та повернута 19.10.2024 року та надійшла за місцем обслуговування 20.10.2024 року.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_9 20 жовтня 2024 року за повісткою.

Відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в умовах особливого періоду, може бути як триваючим (наприклад, неуточнення військово-облікових даних, неповідомлення про зміну військово-облікових даних тощо), так і одноактним. Зокрема неявка за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не має характеру триваючого, є одноактним правопорушенням, яке вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час. А саме, у разі явка позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 в будь-який інший день після 20 жовтня 2024 року, це утворить склад такого правопорушення.

За обставинами цієї справи ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 20.10.2024 року, отже адміністративне стягнення на нього може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Надаючи оцінку обставинам того, коли було виявлено правопорушення, суд зазначає, що незважаючи на прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 03.03.2025, правопорушення щодо неявки за повісткою було вчинено і одночасно виявлено відповідачем 20.10.2024 року після 11:00 год., оскільки саме в цей день начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 стало відомо про те, що ОСОБА_1 20.10.2024 об 11:00 год. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 за повісткою.

За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, а саме скасовує оскаржувану постанову із закриттям справи.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Вайленко Ганна Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову виконувача обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 № 559 від 03 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 травня 2025 року.

Суддя І.П. Латка