Справа № 640/20835/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. ПолтаваСправа № 640/20835/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Полтаві адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАН ПРОЕКТ" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дан Проект" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №2 від 18.07.2019 та №2 від 18.07.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання приписів Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" від 16 липня 2024 року № 3863-IX та наказу Державної судової адміністрації України "Про затвердження Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва" від 16 вересня 2024 року № 399, а також згідно розміщеного на офіційному веб-порталі Судової влади України Переліку справ Окружного адміністративного суду міста Києва, що підлягають передачі Полтавському окружному адміністративному суду (додаток 3 до пункту 19 Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом м. Києва) адміністративну справу №640/20835/19 передано на розгляд та вирішення Полтавському окружному адміністративному суду.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 27.02.2025, що підтверджується даними на штампі реєстрації вхідної кореспонденції.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025 справу передано для розгляду судді Костенко Г.В.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про протиправність податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у м. Києві за переліком, що наведений вище. Позивач вважає висновки акта перевірки неправомірними та безпідставними, оскільки такі ґрунтуються на документально непідтверджених і суб`єктивних судженнях контролюючого органу. Також вказує про реальність господарських операцій з контрагентами, оскільки всі первинні документи були надані позивачем до перевірки, підстав для визнання їх недійсними, немає. Наголошує на реальності наданих послуг та фінансово-господарських операцій, оскільки всі документи складені у відповідності до Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Просить суд задовольнити позовні вимоги та скасувати податкові повідомлення-рішення, що були прийняті на основі акта перевірки.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свої заперечення проти позову ГУ ДПС у м. Києві мотивувало тим, що в ході проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання ним вимог податкового та іншого законодавства встановлено вчинення ним ряду податкових правопорушень. Висновок акта перевірки відповідач вважає цілком обґрунтованим і цілком достатнім для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши усні пояснення їх представників, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі наказу ГУ ДФС ум. Києві від 20.06.2019 № 8567, відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ, зі змінами та доповненнями, (далі по тексту - Кодекс), проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАН ПРОЕКТ" (код 39215039) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) за серпень, вересень 2017, з ТОВ "Векторе Груп" (код 41030052) за грудень 2017. квітень 2018, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість та показників фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуток підприємства за 2017, 2018 роки.

За результатами перевірки було складено акт від 03.07.2019 №431/26-15-14-02- 02/39215039, в якому зроблені висновки про порушення ТОВ "ДАН ПРОЕКТ":

пп. 14.1.13 гі.14.1 ст.14, п. 44.1, ст.44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ, зі змінами та доповненнями, п. 5 та п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2017 рік на загальну суму 178 144 грн.

п. 44.1 ст. 44, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму164 948 грн., у тому числі за серпень 2017 у сумі 21920 грн., за вересень 2017 у сумі 14 414 грн., за грудень 2017 у сумі 98 214 грн., за квітень 2019 року всього у сумі 30 400 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення: №2 від 18.07.2019 р., яким було нараховано суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 164948,0 грн. за основним платежем та 41237,0 грн., за штрафними санкціями, всього: 206185,0 грн. та №2 від 18.07.2019 р, яким було нараховано суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 178144,0 грн. за основним платежем та 44536,0 грн., за штрафними санкціями, всього: 222680,0 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Наведені норми підтверджують висновок про те, що первинні документи для цілей оподаткування повинні містити відомості про факти реальної підприємницької та іншої діяльності, які впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 визначено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

З аналізу викладених норм слідує, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За змістом підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Статтею 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання, яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу вимог пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктами 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та складу податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.

У той же час, норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

За перевіряємий період ТОВ "ДАН ПРОЕКТ" мало взаємовідносини з ТОВ "ВЕКТОРС

ГРУП" (код 41030052) на підставі договору підряду від 01.12.2017 № 01/12-01 на виконання проектних робіт, за яким ТОВ "ДАН ПРОЕКТ", в особі директора Горобець Людмили Вікторівни, (далі - Замовник), з одного боку, та ТОВ "ВЕКТОРС ГРУП", в особі директора Загляп Сергія Михайловича, що діє на підставі Статуту (далі - Виконавець), уклали договір про наступне (зазначається витяжками): Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати розробку проектно- кошторисної документації. Виконавець гарантує наявність у нього необхідних ліцензій та інших дозволів і рішень, потрібних для виконання робіт за Договором: проектні роботи в стадії робочий проект по об`єкту. Капітальний ремонт фасаду Петропавлівсько- Борщагівської загальноосвітньої школи І-ПІ ступенів адресою: вул. Соборна, 30 в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошииського району м. Києва. Розробка завдання на проектування Обміри та обмірні креслення; Капітальний ремонт Петропавлівсько-Борщагівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за адресою : в) Соборна, 30 в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошииського району Київської області. Кошторисні роботи. Розробка проекту організації будівництва. Експертиза проекту та узгодження проекту.

За результатами аналізу інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі судових рішень, який знаходиться у відкритому (загальному) доступі в Інтернет -ресурсі, наявна ухвала Печорського районного суду м. Києва від 28.01.2019 (номер провадження 757/3711/19-к, справа № 757/3711/19-к) за сіп. 205 КПК України, з приводу ТОВ "Векторе Груп" (код 41030052 ) з наступним змістом:

"...Фактично діяльність даної групи осіб направлена на надання податкової вигоди підприємствам реального сектору економіки та незаконного конвертування безготівкових коштів у готівку, які діють скоординовано із чіткіш розподіленням ролей.

В структуру даної групи входить понад 220 СГД, які зареєстровані у м. Києві на підставних осіб, зокрема:... ТОВ "ВЕКТОРС ГРУП" (код 41030052)..".

Зокрема, відповідно 1С "Податковий блок" встановлено облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва - ТОВ ВЕКТОРС Г РУП" (код 41030052), орган який виявив (та відпрацював) ОУ ТУ ДФС у м. Києві від 18.10.2018 № 5665/26-15-21-29, з посиланням па допит посадових осіб ТОВ «Векторе Груп» (код 41030052) гр. ОСОБА_1 , щодо до непричетності до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності.

Перевіркою не підтверджується джерело походження придбаних послуг ТОВ "ДАМ ПРОЕКТ" внаслідок не встановлення фактичного виконавця послуг, одержаного від ТОВ "Векторе Груп" (код 41030052). ТОВ "Векторе Груп" (код 41030052) з моменту реєстрації, а також в періоді взаємовідносин з ТОВ "ДАН ПРОЕКТ" купувало транспортні послуги, бітум дорожній, речі домашнього вжитку.

За результатами дослідження ланцюгів постачання у ТОВ "Векторе Груп" (код 41030052 не встановлено фактичного виконавця послуг (відсутність факту/джерела) його законного введення в обіг), який був реалізований далі по ланцюгу постачання в адресу ТОВ "ДАМ ПРОЕКТ".

Перевіркою встановлено відсутність первинного-виконавця послуг, а також відсутність підтвердження факту реального одержання (купівлі) ТОВ "Векторе Груп" певного обсягу ідентифікованих послуг, а отже підтверджується документальне оформлення нереального руху.

Таким чином, згідно бухгалтерського обліку ТОВ "ДАН ПРОЕКТ", а саме бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та рахунку 903 "Собівартість реалізованих робіт та послуг" з ПДВ в 2017 році оприбутковано послуги від невстановлених осіб на загальну суму 771 682 грн., в тому числі ПДВ в сумі 128 613 гривень.

За перевіряємий період ТОВ "ДАМ ПРОЕКТ" здійснювало взаємовідносини з ТОВ "ІВАМАР ТРЕЙД" (код 41380072) на підставі актів виконаних робіт та рахунку оплати (які збігаються номером та датою): від 28.08.2017 №705 по розробці проектно-кошторисної документації на загальну суму 134520 грн.; від 14.09.2017 №365 по розробці проектно-кошторисної документації на загальну суму 86 486 грн.

Вищезазначені документи (акти виконаних робіт , рахунки-фактури) підписані зі сторони ТОВ "Івамар Трейд" директором Остапенко О.С. що скріплено печаткою ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072).

Згідно бази даних ДФС України встановлено, що ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) зареєстроване Маріупольською міською радою від 07.06.2017№ 0013627. Підприємство знаходиться па обліку ГУ ДФС у Донецькій області. Стан платника - 0 (платник податків за основним місцем обліку). Основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля (46.90).Директор, бухгалтер, засновник ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , з 07.06.2017 по 12.11.2017), з 13.11.2017 по дату акта перевірки ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дані про наявні трудові ресурси за перевіряємий період по дату складення акта перевірки) ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) не подано, звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів та податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ)- інформація про трудові ресурси відсутня у зв`язку з неподанням відповідної звітності всупереч п.п.16.1.3. п. 16.1 ст. 16 Кодексу.

Основні засоби (балансова вартість) за 2017 рік - фінансова звітність не подана.

Доходи за 2017 рік - декларація з податку на прибуток не подана.

Остання звітність з ПДВ подана за вересень 2017 року.

Свідоцтво платника ПДВ - анульоване 15.11.2018 (ненадання декларацій протягом року).

Згідно актів надання послуг місце складання даних документів - місто Київ.

ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) не декларує на балансі наявність основних засобів та згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) не придбаває послуги з розробки проектної документації, не отримує дозвільну документацію у сфері аналізу фінансової звітності та ЄРПН встановлено відсутність у ТОВ "Івамар Трейд" даних, що підтверджували б придбання послуг, або залучення фахівців у сфері архітектури, з відповідними дозвільними (ліцензійними) документами.

Так висновки Акту побудовані на допитах свідків у кримінальних провадженнях стосовно осіб, які начебто пов`язані із нашими контрагентами. З такими висновками також погодитися не можна, оскільки, згідно з статтею 84 Кримінально-процесуального кодексу України, доказами в кримінальному провадженні с фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Таким чином, пояснення посадових осіб, засновників контрагентів, працівників банківських установ, зафіксовані в протоколах допиту, є лише одним із засобів доказування в кримінальній справі, однак вони не с належним документом, який встановлює відповідні юридичні факти

Разом з тим, щодо посадових осіб ТОВ "Векторе Груп" відсутні обвинувальні вироки або інші судові рішення, що встановлюють фіктивність ТОВ "Векторе Груп" (код 41030052).

Єдиним доказом фіктивної діяльності підприємства є вступивший законну силу вирок - суду, що підтверджується низкою позицій судів, зокрема, у постанові від 06.11.2018 року по адміністративній справі № 822/551/18 Верховний суд у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду, зазначив, що "... до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві".

Вирок суду, який є єдиною законною підставою вважати підприємство фіктивним, встановлює винну конкретної особи або групи осіб у занятті фіктивним підприємництвом. 11а осіб, що обвинувачуються або підозрюються у вчинені даного кримінального правопорушення розповсюджується дія статті 62 Конституції України, відповідно до якої, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її впну не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тобто, немає законних підстав стверджувати про винуватість даних осіб, фіктивність контрагента ТОВ "Векторе Груп". З цього випливає, що твердження про недійсність усіх документів складених від імені контрагенту, які стали підставою для формування податкового кредиту та іншої звітності, є хибним.

Разом з тим, факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того. Позивач також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те. що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №816/809/17.

Вирок, щодо посадової особи ТОВ "Івмарт Трейд" також не може встановлювати факту порушення ТОВ "ДАМ ПРОЕКТ" податкового законодавства, оскільки: факт наявності Вироку, ухваленого па підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених Вироком, який набрав законної сили, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій.

Дану правову позицію висловлено Верховним судом у постанові від 18.09.2018 у справі №802/2231/17-а.

Суд вважає за необхідне відзначити, що за приписами частини шостої статті 78 КАС вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, с тосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, при складанні акту перевірки контролюючим органом в акті перевірки використано необґрунтовані дані, а також суб`єктивні припущення, які не мають підтверджуючих доказів та належного обґрунтування, що унеможливлює настання відповідальності.

З приводу податкового кредиту: порушення юридичними особами-контрагентами вказаними у Акті вимог законодавства про оподаткування не може призводити до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої юридичної особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями податкові та видаткові накладні. Відповідно до п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійснені операцій постачання товарів/послуг платнику податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачанням товарів/ послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.

Факт реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для формування податкового кредиту, підтверджує його достовірність. ТОВ "ДАН ПРОЕКТ" податковий кредит сформовано в межах вимог законодавства, па підставі зареєстрованих контрагентами податкових накладних, отже твердження ГУ ДФС у м. Києві про безпідставність формування податкового кредиту ТОВ "ДАН ПРОЕКТ" не відповідає дійсності та суперечить статті 198 ПК України.

Платник податку на додану вартість (покупець товарів, робіт, послуг) не мас обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права па податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Отже, платник податків, який придбав товари, роботи, послуги в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом.

Посилання на те, що дослідження ланцюгів постачання не встановило фактичного виконавця послуг не доводить нереальність здійснення господарських операцій саме між ТОВ "ДАМ ПРОЕКТ" та його контрагентами. Можливе порушення на будь-якому етапі ланцюгу постачання не впливає на визначення взаємовідносин між ТОВ "ДАН ПРОЕКТ" та ТОВ "ВЕКТОРС ГРУП" та ТОВ "ІВМАР ТРЕЙД", оскільки реальність проведення господарських операцій підтверджується договорами, укладеними згідно з Господарським кодексом України, актами виконаних робіт, копії яких додаються до позовної заяви.

Відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, так само як і сертифікатів якості на поставлений товар, а тим паче взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Аналогічну правову позицію містить Постанова Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 802/1155/17-а.

Суд зазначає, що наявність підприємства у 1С "Податковий блок" в статусі фіктивного підприємства не мас правових наслідків визнання недійсними всіх угод з моменту заснування підприємства та не доводить його фіктивності, даний статус щодо ТОВ «ВЕКТОРС ГРУП» (код 41030052) не підтверджений відповідними документами. З цього випливає, що контролюючий орган зробив безпідставні висновки, з урахуванням яких були винесені податкові повідомлення-рішення

Щодо кримінального провадження відносно невстановлених осіб в якому фігурує ТОВ «Сільвер плац» варто зазначити, що наявність кримінального провадження щодо контрагента, в якому не винесено вироку суду або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними. Відтак, необхідно перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій. Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.02.2018р. у справі № 826/6280/13-а, від 20.02.2018 року у справі № 813/4931/13-а. Сам факт проведення досудового розслідування не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та контрагентом, внаслідок чого підлягає перевірці кожне податкове правопорушення і необхідне здійснення комплексного дослідження усіх складових господарських операцій.

Крім вищезазначеного, суд зауважує наступне: у постанові Верховного Суду України від 28.02.2023 у справі №640/16421/19, зазначено: «...безпідставними є доводи податкового органу про відсутність у контрагентів позивача управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, та іншого майна, які економічно необхідні для виконання таких робіт, з огляду на те, що жодного доказу суду на підтвердження цієї інформації відповідачем не надано, як і не доведено неможливості контрагентів укладати договори в межах своєї господарської діяльності з іншими суб`єктами господарювання з метою виконання зобов`язань перед товариством (позивачем по справі).».

Законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів.

Можливе порушення контрагентом позивача вимог податкового законодавства та дисципліни складання первинних документів не може слугувати підставою для збільшення добросовісному суб`єкту господарювання сум зобов`язань, оскільки ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремо платника податків та не може автоматично поширюватися на третіх осіб.

Відтак, порушення, припущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України 25.02.2021 у справі №640/3515/19, згідно якої: « ...надаючи оцінки наведеним доводам суди попередніх інстанцій зробили правильні висновки з огляду на те, що законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Тому, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальником правил оподаткування.

Отже, чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосередніх контрагентів або третіх осіб у відносинах з контрагентами на предмет виконання ними вимог податкового законодавства. ».

Відповідно до листа Міністерства фінансів України від 14.03.2012 №31-08410-07/23 1994/1318 «Щодо оформлення первинних документів» міру деталізації змісту і обсягу господарської операції визначають особи, які відповідають за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2023 року у справі №910/11980/21, в якій зазначено: «... деталізація змісту й обсягу господарських операцій законодавством не встановлена, а умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені».

У іншій постанові від 10 травня 2018 року у справі № 820/1763/16, Верховний Суд ще більш конкретно формулює правову позицію щодо документального підтвердження операцій з надання послуг: « ... суд касаційної інстанції вважає за необхідне відзначити, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. При цьому, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з зазначенням фактично поставленої послуги за напрямом, вказаним в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду наданих послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій».

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №2 від 18.07.2019 та №2 від 18.07.2019 прийняті відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 22700,00 грн.

Відтак, враховуючи розмір заявлених позовних вимог та обсяг їх задоволення судом за наслідком розгляду справи по суті, суд вказує про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві судових витрат по оплаті судового збору.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАН ПРОЕКТ" (пр-т Науки, буд. 11-А, м.Київ, 03028, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, б. 33/19, м.Київ, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №2 від 18.07.2019 та №2 від 18.07.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАН ПРОЕКТ" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4288,65 (чотири тисячі двісті вісімдесят вісім гривень 65 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко