Справа № 750/2606/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/2606/25
Провадження № 2-а/750/50/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Дудка Є.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Обуховського О.Г,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області (далі відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона працює в Чернігівському дошкільному навчальному закладі № 2 Чернігівської міської ради Чернігівської області на посаді завідуючої. Будівля закладу є комунальною власністю Чернігівської міської ради та перебуває на балансі Управління освіти Чернігівської міської ради. Заклад не є розпорядником коштів, не має власного банківського рахунку та не веде бухгалтерського обліку.

У 2022 році Управлінням освіти Чернігівської міської ради проведено роботи з обладнання підвального приміщення закладу в укриття. З моменту створення укриття періодично комісіями, до складу яких входили представники відповідача, проводилися огляди цього укриття, за результатами яких складались акти про можливість використання об`єкта для укриття від 13.07.2022, 15.11.2023, 04.03.2024, 15.05.2024, 12.08.2024, 05.11.2024.

13 лютого 2025 року відповідачем проведено комплексне обстеження укриття. У складеному акті вперше зафіксовано як порушення те, що укриття не обладнано системою протипожежного захисту (системою протипожежної сигналізації та системою керування евакуюванням людей в частині оповіщення про пожежу та покажчиків напрямку руху). За результатами обстеження об`єкта фонду прийнято рішення, що зазначені порушення необхідно усунути до 11 квітня 2025 року.

У той же день, 13 лютого 2025 року, державний інспектор з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Чернігівського району ЧРУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області Ширай Євгеній Петрович склав стосовно позивача протокол про адміністративне правопорушення серії ЧН№ 001223.

У протоколі зазначено, що 13 лютого 2025 року o 1l год. 10 хв. при проведенні комплексного обстеження об`єкта фонду захисної споруди цивільного захисту (найпростіше укриття) Чернігівського дошкільного навчального закладу № 2 Чернігівської міської ради за адресою: м. Чернігів, вул. Народного руху, 6А встановлено, що завідувач Чернігівського ДH3 № 2 ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за стан утримання та експлуатацію найпростішого укриття (підвального приміщення) порушила вимоги «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом MBС України № 1417 від 30 грудня 2014 року, далі ППБУ, а саме:

1. Підвальне приміщення (найпростіше укриття) не обладнано системою протипожежного захисту (системою протипожежної сигналізації) (пункт 5 розділу II Вимоги щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, затвердженого наказом МНС України від 9 липня 2018 року № 579, далі - Вимоги, пункт 1.2. глави 1 розділу V ППБУ пункт 7.3 таблиці А.1 додатку А ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

2. Підвальне приміщення (найпростіше укриття) не обладнано системою протипожежного захисту (системою керування евакуюванням людей в частині системи сповіщення про пожежу та покажчиків руху напрямку) (пункт 5 розділу II Вимог, пункт 1.2. глави 1 розділу V ППБУ, пункт 5.1 таблиці Б.1 додатку Б ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

У той же день, 13 лютого 2025 року, державний інспектор Ширай Є.П. виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення серії ЧН № 001222 за статтею 175 КУпАП, зміст якої в частині виявлених порушень повністю відтворює зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

Із зазначеною постановою позивач не погоджується з наступних підстав.

Стаття 175 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, а також використання протипожежної, аварійно-рятувальної та іншої спеціальної техніки або засобів протипожежного захисту не за призначенням. Зазначена стаття є відсилочною і відповідач має зазначити безпосередні норми, які було порушено. Норми, які відповідач вважає порушеними, зазначені в протоколі та постанові. Разом з тим, позивач звертає увагу, що у пункті 5 розділу II Вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, затвердженого наказом МНС України від 9 липня 2018 року № 579, зазначено: «Забезпечення фонду захисних споруд первинними засобами пожежогасіння, обладнання їх системами внутрішнього протипожежного водопостачання, пожежної автоматики і сигналізації здійснюється відповідно до вимог Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697, а також державних будівельних норм і національних стандартів, що діють у сфері пожежної безпеки. Утримання і експлуатація вищезазначених засобів і систем здійснюється відповідно до вимог і рекомендацій, установлених технічною документацією на них. Для виготовлення нар та іншого обладнання фонду захисних споруд забороняється застосування горючих синтетичних матеріалів. У разі використання під фонд захисних споруд гардеробних приміщень, що розміщуються в підвалах, домашній і робочий одяг має зберігатися на металевих вішалках або в металевих шафах. Місця розташування первинних засобів пожежогасіння, план евакуації із захисної споруди позначаються і освітлюються». У пункті 1.2. глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом МВС України № 1417 від 30 грудня 2014 року, зазначено: «1.2. Будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту». Таким чином, обидві зазначені норми також є відсилочними до державних будівельних норм.

Пункт 7.3 таблиці А.1 додатку А ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» стосується загальноосвітніх шкіл. Пункт 5.1 таблиці Б.1 додатку Б ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» стосується загальноосвітніх та спеціалізованих шкіл, навчальних корпусів шкіл-інтернатів.?Однак, як встановлено відповідачем у протоколі та постанові, позивач є завідувачем дошкільного навчального закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про освіту» дошкільна та повна загальна середня освіта є різними видами освіти. Тому правила, передбачені для загальноосвітніх шкіл, не поширюються на заклади дошкільної освіти. Позивач вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення і постанові про накладення адміністративного правопорушення нормативно-правові акти, які порушені зазначені не вірно, а тому притягнення її до адміністративної відповідальності безпідставне.

Згідно з п. 4 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами ДСНС матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 27.07.2016 № 725, під час складання протоколу відповідно до статті 175 КУпАП зазначається, які порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, а також використання протипожежної, аварійно-рятувальної або іншої спеціальної техніки або засобів протипожежного захисту не за призначенням вчинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно з п. 11 розділу III зазначеної Інструкції у постанові про накладення адміністративного стягнення у розділі «установив» зазначаються прізвище та ініціали особи, щодо якої розглядається справа, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення і повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол. Таким чином, відповідач мав вказати на дії, які позивач вчинила. Натомість у протоколі та постанові лише констатується стан укриття: «Підвальне приміщення (найпростіше укриття) не обладнано...», що вказує на відсутність у діях позивача об`єктивної сторони правопорушення.

Також позивач стверджує про відсутність у її діях суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Умовою адміністративної відповідальності є наявність вини. Будівля Чернігівського дошкільного навчального закладу № 2 Чернігівської міської ради Чернігівської області, включаючи підвальне приміщення, яке має статус укриття, є комунальною власністю Чернігівської міської ради і перебуває на балансі Управління освіти Чернігівської міської ради. Чернігівський дошкільний навчальний заклад № 2 Чернігівської міської ради Чернігівської області не є розпорядником коштів, не має власного банківського рахунку та не веде бухгалтерського обліку, у зв`язку з цим, позивач не має повноважень і можливостей обладнання будівлі закладу системою протипожежного захисту.

Крім того, позивач вказує на порушення відповідачем строків притягнення її до адміністративної відповідальності. З моменту створення укриття періодично комісією, до якої входили представники відповідача, проводили огляд цього укриття, про що складались акти про можливість використання об`єкта для укриття від 13.07.2022, 15.11.2023, 04.03.2024, 15.05.2024, 12.08.2024, 05.11.2024. У кожному з актів у зазначалося: «9. Справність систем зв`язку та оповіщення: в наявності радіоточки, інтернет; 10. Протипожежний стан: автоматичні системи пожежогасіння та сигналізації не передбачені проектом.»

У складеному акті комплексного обстеження укриття 13.02.2025 вперше було зафіксовано як порушення те, що укриття не обладнано системою протипожежного захисту (системою протипожежної сигналізації та системою керування евакуюванням людей в частині оповіщення про пожежу та покажчиків напрямку руху). Зазначено, що за результатами обстеження об`єкта фонду прийнято рішення про те, що зазначені порушення необхідно усунути до 11.04.2025. До цього часу згадане рішення про необхідність усунення зазначених порушень до Чернігівського дошкільного навчального закладу № 2 Чернігівської міської ради Чернігівської області не надходило. На час складання протоколу про адміністративне правопорушення строк, визначений відповідачем, не закінчився. Таким чином відповідач притягнув позивача до відповідальності за стан укриття, який існував ще з моменту створення цього укриття з 2022 року, про що відповідачу було відомо, що суперечить принципу правової визначеності та не відповідає ст. 38 КУпАП згідно з якою адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

У позові також зазначається, що в порушення вимог ст. ст. 256, 283 КУпАП у протоколі та постанові особою, яка склала протокол та винесла постанову, зазначений державний інспектор з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Чернігівського району ЧРУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області Ширай Євгеній Петрович, тоді як в акті обстеження об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту, Євгеній Ширай названий як Головний інспектор ВЗНС Чернігівського РУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області.

Також позивач вказує, що відповідно до абзацу першого ч. 15 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України контроль за станом готовності об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та/або його територіальними органами (у разі їх утворення) спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, іншими органами державної влади, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування шляхом проведення комплексних, контрольних та позапланових обстежень. Пунктом 1 постанови Кабінет Міністрів України «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» від 13 березня 2022 № 303 припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. N 64 «Про введення воєнного стану в Україні».

Порівняльний аналіз обох зазначених правових норм свідчить про те, що обстеження є видом контролю, а він на час воєнного стану заборонений.

Крім того, відповідно до п. 7 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 № 138, для встановлення можливості використання для укриття населення як споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів підлягають огляду, а у разі потреби - технічному обстеженню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тобто, контроль у формі обстеження має конкретну мету - визначити придатність споруди під укриття. Зазначена форма контролю не передбачає встановлення осіб, які вчинили порушення, визначення їх вини, притягнення їх до відповідальності. Позивач вказує, що під час проведення комплексного обстеження об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту відповідачем перевищено свої повноваження, проведені заходи контролю та складено протокол та постанова щодо позивача без встановлення осіб, до повноважень яких віднесено обладнання укриття сигналізацією та ступеню вини позивача.

Позивач просить оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 25.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 25.03.2025 задоволено клопотання позивача та здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 22.04.2025. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Із власної ініціативи судом витребувано від Управління освіти Чернігівської міської ради інформацію про балансоутримувача приміщення ДНЗ № 2, розпорядника коштів навчального закладу та ін.

Від представника відповідача Обуховського О.Г., який уповноважений вчиняти юридично значимі дії від імені відповідача в порядку самопредставництва (а.с. 64-67), через канцелярію суду 17.03.2025 надійшов відзив з доданими до нього доказами, в якому відповідач не погодився із доводами позивача про безпідставність її притягнення до адміністративної відповідальності.

Зокрема, у відзиві звернуто увагу суду, що акт комплексного обстеження укриття від 13.02.2025 було складено вперше, оскільки форма акту, затверджена наказом МВС від 30.12.2024 № 879, власне, як і комплексне обстеження було проведено вперше відповідно до зміненої редакції п. 12 Порядку, тому огляди, проведені в 2022-2024 роках не передбачали детального встановлення наявних порушень, а акти, що складалися за результатами таких оглядів, містили лише рекомендаційні висновки.

Натомість, відповідно до абзацу десятого частини п`ятнадцятої ст. 32 Кодексу цивільною захисту України акт обстеження об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту - це обов`язкове до виконання балансоутримувачем письмове рішення, яке містить перелік порушень (якщо вони виявлені) та строк для їх усунення (який не повинен перевищувати двох місяців з дати їх виявлення).

Враховуючи, що комплексне обстеження об`єкта проводилось відповідно до нових редакцій нормативних актів, що регулюють порядок утримання захисних споруд, зі складанням акту, форма якого передбачає відображення виявлених порушень, твердження позивача про те, що раніше складені акти не місили вказаного порушення, не є підтвердженням факту відсутності такого порушення.

Щодо балансоутримувача об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту - форма акту обстеження передбачає, крім іншого, заповнення інформації про балансоутримувача, відповідно в акті обстеження №36 від 13.02.2025 балансоутримувачем об`єкта зазначено Чернігівський дошкільний навчальний заклад № 2, а враховуючи, що серед осіб, які брали участь у обстеженні об`єкта в якості балансоутримувача або уповноваженої ним особи зазначено позивача з її власноручним підписом, це ставить під сумнів твердження про те, що балансоутримувачем є інша особа, або ж є свідченням свідомого надання позивачем неправдивої інформації під час проведення обстеження.

Разом з тим статус закладу дошкільної освіти врегульовано Законом України «Про дошкільну освіту», відповідно до ч. 1 ст. 30 якого заклад дошкільної освіти є юридичною особою, має самостійний баланс, може від свого імені укладати договори, набувати майнові та немайнові права, нести обов`язки, бути стороною у судовому процесі, бути власником і розпорядником коштів та іншого майна, мати власні символіку, бланки, печатки та штамп зі своїм найменуванням та символікою. Навіть якщо позивачем, дійсно, була надана недостовірна інформація про балансоутримувача об`єкта під час комплексного обстеження, а відповідно до статуту дошкільного закладу балансоутримувачем об`єкта фонду захисних споруд є інша особа, такий статут не повинен бути прийнятий до уваги судом, оскільки: по-перше, відповідно до частини другої статті 31 Закону України «Про дошкільну освіту», положення статуту закладу дошкільної освіти не можуть суперечити законодавству, а по-друге, відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта закону України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З посиланням на частини першої статті 20, частину другу статті 32 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗУ) відповідач вказує, що до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання, інших юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - цивільного захисту належить забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об`єктах суб`єкта господарювання, забезпечення засобами колективного захисту якими є найпростіші укриття, своїх працівників та учасників освітнього процесу - для закладів освіти, виконання вимог законодавства щодо створення, зберігання, експлуатації, використання та реконструкції об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту; забезпечення виконання вимог законодавства, здійснення заходів для забезпечення власних об`єктів нерухомого майна засобами цивільного захисту, у тому числі системами протипожежного захисту. При цьому відповідно до частини третьої статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) об`єкта нерухомого майна, а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання. Також, відповідно до частини четвертої статті 38 Закону України «Про дошкільну освіту» керівник закладу дошкільної освіти зобов`язаний забезпечувати дотримання вимог актів законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної безпеки. Таким чином саме позивач є відповідальною особою за виконання вимог цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки в навчальному закладі.

Крім того, пунктом 3 розділу І Правил пожежної безпеки навчальних закладів та установ системи освіти України, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 15 серпня 2016 року № 974 визначено, що забезпечення пожежної безпеки в організаціях, підприємствах системи освіти України здійснюється згідно з Правилами пожежної безпеки.

Забезпечення пожежної безпеки в закладах та установах покладається на їх власників або уповноважені ними органи, керівників (ректори, директори, начальники, завідувачі) (пункт 5 розділу і Правил пожежної безпеки навчальних закладів та установ системи освіти України). Керівники закладів та установ з метою забезпечення протипожежного режиму зобов`язані забезпечити своєчасне виконання заходів пожежної безпеки, запропонованих органами державного нагляду у сфері пожежної безпеки і органами державної виконавчої влади у межах їхньої компетенції (абзац 5 пункту і розділу ІІ Правил пожежної безпеки для навчальних закладів та установ Системи освіти України).

Відповідач також вказує, що дійсно, стаття 175 КУпАІІ є бланкетною. В оскаржуваній постанові посадова особа органу державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки вірно зазначила нормативно-правові акти для розуміння суті адміністративного правопорушення, а також вказала, що саме позивач не виконала і що призвело до порушення Правил пожежної безпеки в Україні.

Нe повинно братися до уваги твердження позивача про те, що до 13 лютого 2025 року вона не була ні разу повідомлена про те, що будівля ДНЗ № 2 повинна обладнуватися системою протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації та системою керування евакуацією людей )в частині системи оповіщення про пожежу та покажчиків напрямку руху. 24 листопада 2017 року, 11 лютого 2019 року та 15 червня 2021 року були винесені приписи про усунення порушень вимог законодавства техногенної та пожежної безпеки та вручено позивачу під підпис. Вищезазначені порушення були вказані в даних приписах і позивач про це безпосередньо знала, перебуваючи на посаді завідуючої ДНЗ № 2. Крім того, відповідно до пункту 6 розділу VI Правил пожежної безпеки для навчальних закладів та установ системи освіти України, приміщення закладів та установ обладнуються системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" та п. 1 розділу V Правил пожежної безпеки. Разом з тим, незалежно від попередньої обізнаності про факт порушення, притягнення до відповідальності за порушення певних правил, і норм не передбачає обов`язкової передумови у вигляді попереднього повідомлення особи про вчинення нею порушення.

Безпідставними є і твердження позивача про зайняття посадовою особою, що склала протокол та винесла постанову одночасно двох посад, оскільки відповідно до підпунктів 13, 16 пункту 11 Положення про службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052 та згідно з наказом ДСНС від 20.12.2024 № 1372 державними інспекторами з нагляду (контролю) у сфері пожежної і техногенної безпеки визначено посадових осіб відділів (секторів) структурних підрозділів територіальних органів ДСНС. Таким чином головний інспектор відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Чернігівського районного управління Головного управління ДСНС України у Чернігівській області за посадою є державним інспектором з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Також у відзиві вказано, що частиною 4 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що виключно законами (а не будь-якими нормативно-правовими актами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності та види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю). При цьому у даній же нормі вказується, що орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо Закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляд) (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Стаття 17-1 КЦЗУ уповноважує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну полі тику у сфері цивільного захисту, здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки. У той же час жодний законодавчий акт не уповноважує ДСНС України та її територіальні органи на здійснення державного нагляду (контролю) за станом готовності об`єктів фонду захисних споруд. Відтак обстеження об`єктів фонду захисних споруд не є заходами державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності в розумінні Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Відповідно, на такі обстеження не поширює дію постанова Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану».

Відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Крім того, звернула увагу суду, що в якості укриття підвальне приміщення ДНЗ № 2 функціонує лише з 2022 року, а тому саме як об`єкт цивільного захисту населення, воно оглядалося уповноваженими особами, у тому числі представниками відповідача, починаючи з цього часу. Під час неодноразових оглядів у період 2022-2024 років жодні порушення не виявлялися, у відповідних актах не зазначалися. Стосовно порушень Правил пожежної безпеки, виявлених упродовж 2017-2021 років, позивач зверталася до Управління освіти Чернігівської міськради, яке є балансоутримувачем приміщень ДНЗ та розпорядником коштів на фінансування дошкільного закладу, з проханням обладнати будівлю закладу системами протипожежного захисту, у тому числі письмово, про що свідчить долучена нею копія листа № 03.01.2020 від 01-48/5. Позивач зазначила, що у 2022 році у ДНЗ № 2 було заплановано проведення генеральної реконструкції приміщення, у ході якої були б враховані усі вимоги протипожежної безпеки, проте у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення рф до України указані плани не здійснилися. За інформацією позивача на усунення зазначених у акті обстеження, протоколі та постанові порушень необхідно близько 0,8 млн грн, питання закладення яких у кошторис та виділення на відповідні цілі перебуває поза межами її контролю та повноважень. Технічної можливості, відповідного персоналу та правомочності, враховуючи, що діяльність з установки систем протипожежної безпеки ліцензована, для здійснення таких робіт ДНЗ № 2 не має.

Також позивач вказала, що Закон України «Про дошкільну освіту» у тій редакції, на яку посилається відповідач у своєму відзиві, набув чинності лише 01.01.2025, а ст. 30 цього закону передбачає, що заклад дошкільної освіти може від свого імені укладати договори, набувати майнові та немайнові права, бути власником і розпорядником коштів та іншого майна. Проте це не імперативна норма, а відповідні положення у статут ДНЗ № 2 не внесені, засновником, яким є Чернігівська міська рада, або уповноваженим органом - Управлінням освіти Чернігівської міськради, розпорядчі документи, які б регулювали питання передачі таких повноважень безпосередньо закладу дошкільної освіти не прийняті.

Представник відповідача Обуховський О.Г. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, надав пояснення, аналогічні змісту відзиву на позову, звернувши увагу суду на те, що позивач достеменно знала про необхідність обладнання приміщення ДНЗ протипожежними засобами ще з 2017 року, проте не вживала необхідних заходів. Як посадова особа ДНЗ №2 вона наділена повноваженнями на відповідні дії, у тому числі на розпорядження коштами, а невнесення відповідних змін до Статуту ДНЗ, які б узгоджувалися із ст. 30 Закону України «Про дошкільну освіту», є відповідальністю позивача. Також стверджує, що при складенні акту обстеження підвального приміщення ДНЗ та підписуючи його, позивач не повідомила державного інспектора з нагляду (контролю у сфері пожежної безпеки про те, що ДНЗ № 2 не є балансоутримувачем приміщення, а сам цей факт не звільняє позивача від адміністративної відповідальності. Також представник відповідача повідомив, що комплексне обстеження об`єкту фонду захисних споруд від 13.02.2025 здійснювалося не як захід державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, а тому на таке обстеження не поширюються вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та відповідно не поширюється обмеження, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303. Право уповноваженої особи ДСНС на притягнення до адміністративної відповідальності винної особи у разі виявлення порушення Правил пожежної безпеки визначається КУпАП і не пов`язується з виявленням порушення саме під час здійснення заходу державного нагляду (контролю).

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу №21 від 14.02.2003 начальника Управління освіти Чернігівської міської ради Чернігівської області, позивача було призначено на посаду завідуючої Чернігівського дошкільного навчального закладу № 2 з 14.02.2003 в порядку переведення з ДНЗ № 5 (а.с. 11).

Згідно з довідкою Управління освіти Чернігівської міськради від 24.02.2025 в № 01-048/12 (а.с. 12) засновником ДНЗ №2 є Чернігівська міська рада, вищестоящим органом управління закладом є Управління освіти і науки Чернігівської міської ради. Будівля в якій розміщений заклад, включаючи підвальне приміщення, яке має статус найпростішого укриття, є комунальною власністю Чернігівської міської ради і перебуває на балансі Управління освіти і науки Чернігівської міської ради. Заклад не є розпорядником коштів, не має власного банківського рахунку та не веде бухгалтерського обліку.

Як вбачається із інформації Управління освіти і науки Чернігівської міської ради від 17.04.2025, наданої на виконання ухвали суду (а.с. 83), відповідно до Статуту Чернігівського дошкільного навчального закладу №2 Чернігівської міської ради Чернігівської області, затвердженого наказом начальника управління освіти Чернігівської міської ради від 05.11.2009 року №466, зокрема пункту 10.3, за рішенням Чернігівської міської ради бухгалтерський облік може здійснюватися через централізовану бухгалтерію управління освіти. Відтак, зазначений заклад дошкільної освіти не має власних банківських рахунків, а бухгалтерський облік здійснюється через централізовану бухгалтерію управління освіти Чернігівської міської ради. Розпорядження бюджетними коштами, які виділяються з бюджету громади на утримання закладу, здійснюється управлінням освіти Чернігівської міської ради через відкриті в територіальних органах державної казначейської служби України розрахункові рахунки.

Відповідно до пункту 9.1. Статуту, майно дошкільного закладу складають основні засоби та інші матеріальні цінності (будівлі, споруди, комунікації, інвентар, обладнання, спортивні та ігрові майданчики тощо), вартість яких відображено на балансі управління освіти. Майно, яке закріплено за закладом освіти, перебуває у користуванні управління освіти Чернігівської міської ради на праві оперативного управління відповідно до Договору на закріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова на праві оперативного управління від 07.06.2012.?Підставою для передачі Уповноваженим органом, в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, користувачеві, в особі управління освіти Чернігівської міської ради, майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова для здійснення некомерційної господарської діяльності, є рішення Чернігівської міської ради від 30.03.2012 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернігова» (19 сесія 6 скликання). У зазначеному Договорі зазначено інформацію про назву підрозділу за яким визначено приналежність переданого майна. Підвальне приміщення, яке розміщене в будівлі, закріпленою за Чернігівським дошкільним навчальним закладом №2 Чернігівської міської ради Чернігівської області, окремо в бухгалтерських документах не обліковується, оскільки є частиною будівлі закладу освіти.

Оскільки бухгалтерський облік здійснюється централізованою бухгалтерією управління освіти Чернігівської міської ради, облік майна, ведення господарських та фінансових операцій, які відображені в меморіальних ордерах та головній книзі бухгалтерського обліку, нарахування зносу та оформлення інших бухгалтерських документів здійснюється управлінням освіти, а майно, яким користується заклад, закріплюється за ним на підставі договорів матеріальної відповідальності. Повноваження щодо розпорядження зазначеним майном належать власнику - Чернігівській міській раді.

Згідно з копією Договору на закріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова на праві оперативного управління від 07.06.2012, укладеного між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та Управлінням освіти Чернігівської міської ради, до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, переданого в оперативне управління Управління освіти Чернігівської міської ради входять основні засоби, у тому числі двоповерхова будівля, належні ДНЗ № 2, по вул. Ціолковського (на даний час Народного Руху) буд № 6 (а.с.85-95).

Пунктом 4.5 розділу 4 «Обов`язки користувача» Договору визначено, що користувач майном (Управління освіти і науки Чернігівської міської ради) зобов`язаний дотримуватися протипожежних правил, вимог, стандартів, а також виконувати приписи і постанови органів державного пожежного нагляду. Утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту, зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням.

Фактична передачі будівлі ДНЗ № 2 в оперативне управління підтверджується актом приймання-передачі майна від 27.06.2021 (а.с. 96-104).

13 лютого 2025 року комісією у складі представників відповідача, позивача, Чернігівської міської ради, ЧРУП ГУНП в Чернігівській області та Чернігівської міської військової адміністрації проведено комплексне обстеження укриття об`єкта захисних споруд цивільного захисту: найпростіше укриття, розташованого за адресою; м. Чернігів, вул. Народного Руху, 6А, за результатами якого складено акт обстеження об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту № 36 (а.с. 26-34).

У складеному акті зафіксовано як порушення те, що укриття не обладнано системою протипожежного захисту (системою протипожежної сигналізації та системою керування евакуюванням людей в частині оповіщення про пожежу та покажчиків напрямку руху). Зазначені порушення необхідно усунути до 11.04.2025.

У той же день, 13.02.2025, державний інспектор з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Чернігівського району ЧРУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області Ширай Євгеній Петрович склав стосовно позивача протокол про адміністративне правопорушення серія ЧН№ 001223 (а.с. 35-36).

13 лютого 2025 року, державний інспектор Ширай Євгеній Петрович виніс постанову серії ЧН № 001222 про накладення на позивача адміністративного стягнення за статтею 175 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн (а.с. 37-38).

У постанові про накладення адміністративного стягнення, яка відтворює зміст протоколу в частині виявленого правопорушення та його кваліфікації, зазначено, що 13 лютого 2025 року о 1l год. 10 хв. при проведенні комплексного обстеження об`єкта фонду захисної споруди цивільного захисту (найпростіше укриття) Чернігівського дошкільного навчального закладу № 2 Чернігівської міської ради Чернігівської області за адресою: м. Чернігів, вул. Народного руху, 6А встановлено, що завідувач Чернігівського ДНЗ № 2 ЧМР Чернігівської області Бакуменко Ганна Вікторівна, будучи відповідальною посадовою особою за стан утримання та експлуатацію найпростішого укриття (підвального приміщення), порушила вимоги «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом МВС України № 1417 від 30 грудня 2014 року, а саме:

1. Підвальне приміщення (найпростіше укриття) не обладнано системою протипожежного захисту (системою протипожежної сигналізації) (пункт 5 розділу II Вимоги щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, затвердженого наказом МНС України від 9 липня 2018 року № 579, пункт 1.2. глави 1 розділу V ППБУ; пункт 7.3 таблиці А.1 додатку А ДБН В. 2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

2. Підвальне приміщення (найпростіше укриття) не обладнано системою протипожежного захисту (системою керування евакуюванням людей в частині системи сповіщення про пожежу та покажчиків руху напрямку) (пункт 5 розділу II Вимог, пункт 1.2. глави 1 розділу V ППБУ, пункт 5.1 таблиці Б.1 додатку Б ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1-2 частини першої статті 32 Кодексу цивільного захисту України до захисних споруд цивільного захисту належать: сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

Згідно з частиною другою статті 32 КЦЗ України для укриття населення також використовуються споруди подвійного призначення - наземні або підземні будівлі/споруди чи їх окремі частини, що спроектовані або пристосовані для використання за основним функціональним призначенням, у тому числі для захисту населення, та в яких створені умови для тимчасового перебування людей.

В особливий період нарощування фонду захисних споруд цивільного захисту здійснюється шляхом будівництва швидкоспоруджуваних захисних споруд цивільного захисту та створення найпростіших укриттів.

Найпростіше укриття - це фортифікаційна споруда, цокольне або підвальне приміщення, інша споруда підземного простору, в якій можливе тимчасове перебування людей з метою зниження комбінованого ураження від небезпечних чинників, а також від дії засобів ураження в особливий період.

Захисні споруди цивільного захисту, споруди подвійного призначення та найпростіші укриття складають фонд захисних споруд цивільного захисту і належать до засобів колективного захисту.

Отже найпростіше укриття є складовою фонду захисних споруд цивільного захисту.

Механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку визначає Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 (далі Порядок №138).

Також питання утримання та експлуатації фонду захисних споруд цивільного захисту внормовано Вимогами щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579 (далі - Вимоги № 579).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 розділу І «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.03. 2015 за № 252/26697, ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами державної влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Згідно ч. 1 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Статтею 66 Кодексу цивільного захисту України вказано, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Статтею 17-1 КЦЗ України визначені повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, яким є Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) (пункт 1 Положення про Державну службу з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, у редакції, чинній на момент звернення до суду із цим позовом), який здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 цього ж Положення, частина 3 статті 17-1 КЦЗ України).

Згідно з частиною другою статті 17-1 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, серед іншого, перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти.

Частиною першою статті 19 КЦЗ України визначені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту до яких, крім іншого, віднесено: забезпечення цивільного захисту на відповідній території; взаємодія з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо виконання завдань цивільного захисту; організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд; організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту; організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.

Згідно з ч. 3 ст. 55 глави 13 Кодексу цивільного захисту України, забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України, до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, серед іншого, належить забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки; утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту.

Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Отже КЦЗ України передбачено функціонування єдиної державної системи цивільного захисту, яка, за визначенням Положення про єдину державну систему цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 № 11, є сукупністю органів управління, сил і засобів центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, виконавчих органів рад, підприємств, установ та організацій, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту.

Відповідно до частини восьмої статті 32 КЦЗ України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Відповідно до пунктів 9-11 Порядку №138 утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами. Так, утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами (пункт 9 Порядку №138). Згідно із пунктом 10 Порядку балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд. Пунктом 3 Порядку №138 визначено, що балансоутримувачі захисних споруд - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають захисні споруди (у тому числі споруди, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації).

Згідно із пунктом 11 Порядку вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Вимог №579, споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни. Балансоутримувач відповідно до норм цих Вимог забезпечує утримання, контроль за станом, проведення перевірок, технічного обслуговування, поточних та капітальних ремонтів конструктивних елементів, спеціального обладнання, інженерних мереж та систем життєзабезпечення захисних споруд під час усього періоду використання сховищ у режимі ПРУ (пункт 6 Розділу VIII Вимог).

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства, дає підстави для висновку, що основним критерієм розмежування повноважень та відповідальності у сфері додержання вимог законодавства щодо утримання фонду захисних споруд цивільного захисту між особами, які фактично використовують чи утримують такі споруди, незалежно від правової підстави такого користування, є перебування об`єкта на балансовому рахунку. Отже особою, яка зобов`язана забезпечувати утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд є саме балансоутримувач, тобто власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.

Обов`язок утримання таких об`єктів у стані, який відповідає нормативним вимогам безпосередньо кореспондується з наявністю відповідних фінансових можливостей, що випливає із формулювання у ст.32 КЦЗ України «за рахунок власних коштів».

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, будівля в якій розміщений Чернігівський дошкільний навчальний заклад №2 Чернігівської міської ради, включаючи підвальне приміщення, яке має статус найпростішого укриття, є комунальною власністю Чернігівської міської ради і перебуває на балансі Управління освіти і науки Чернігівської міської ради. Заклад не є розпорядником коштів, не має власного банківського рахунку та не веде бухгалтерського обліку, який здійснюється через централізовану бухгалтерію управління освіти Чернігівської міської ради. Розпорядження бюджетними коштами, які виділяються з бюджету громади на утримання закладу, здійснюється управлінням освіти Чернігівської міської ради через відкриті в територіальних органах державної казначейської служби України розрахункові рахунки.

Майно дошкільного закладу складають основні засоби та інші матеріальні цінності (будівлі, споруди, комунікації, інвентар, обладнання, спортивні та ігрові майданчики тощо), вартість яких відображено на балансі управління освіти. Майно, яке закріплено за закладом освіти, перебуває у користуванні управління освіти Чернігівської міської ради на праві оперативного управління відповідно до Договору на закріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова на праві оперативного управління від 07.06.2012.?

Згідно з копією цього Договору до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, переданого в оперативне управління Управління освіти Чернігівської міської ради входять основні засоби, у тому числі двоповерхова будівля, належні ДНЗ № 2.

Пунктом 4.5 розділу 4 «Обов`язки користувача» Договору визначено, що користувач майном (Управління освіти і науки Чернігівської міської ради) зобов`язаний дотримуватися протипожежних правил, вимог, стандартів, а також виконувати приписи і постанови органів державного пожежного нагляду. Утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту, зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням.

Тобто умовами Договору сторони визначили, що саме Управління освіти і науки Чернігівської міської ради у подальшому виступатиме уповноваженим власником майна органом, на якого покладено обов`язок дотримання протипожежних правил при експлуатації будівлі ДНЗ № 2, у тому числі, розміщеної у її підвальному приміщенні, захисної споруди.

Відповідно до пункту 5 розділу І «Правил пожежної безпеки для навчальних закладів та установ системи освіти України», затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 15.08.2016 № 974, забезпечення пожежної безпеки в закладах та установах покладається на їх власників або уповноважені ними органи, керівників (ректори, директори, начальники, завідувачі) (далі - керівники навчальних закладів та установ), керівників структурних підрозділів (факультети, кафедри, лабораторії, навчальні кабінети, цехи, склади, бібліотеки, архіви, майстерні тощо) відповідно до законодавства.

Разом з тим, дотримання правил пожежної безпеки саме на об`єктах фонду захисних споруд в частині визначення відповідальної за це особи, має окреме правове регулювання, пов`язане з особливим їх призначенням, складністю та специфічними вимогами до обладнання таких об`єктів, які потребують, щоб відповідальний орган або особа мали реальні механізми та можливості забезпечення їх дотримання.

Суд зазначає, що указаний пункт 5 розділу І «Правил пожежної безпеки для навчальних закладів та установ системи освіти України» не суперечить вимогам ст. 32 КЦЗ України, оскільки передбачає альтернативну відповідальність як власників, так і уповноважених ними органів, або керівників закладів, керівників структурних підрозділів.

Саме для того, щоб розмежувати обов`язки і відповідальність конкретних органів та посадових осіб з числа вищенаведених, необхідно під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення з`ясовувати обставини, які є складовою об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, а саме, у кого на балансі перебуває споруда цивільного захисту, хто несе відповідальність за обладнання указаної споруди системами протипожежного захисту, з яких джерел такі роботи фінансуються, ким мають виконуватися, та чи була реальна можливість, фінансові та технічні спроможності у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, здійснити ефективні заходи щодо виявлення та усунення порушень.

Як вбачається з аналізу норм законодавства та досліджених матеріалів справи, орган місцевого самоврядування Чернігівська міська рада, яка одночасно є власником захисної споруди, а також уповноважений нею орган - Управління освіти і науки Чернігівської міської ради, який є її балансоутримувачем, наділені, повноваженнями, мають власні кошти та зобов`язані в силу прямих вказівок закону забезпечувати утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням, у тому числі шляхом обладнання їх відповідними системами протипожежного захисту.

Суд звертає увагу, що для покладення на конкретну особу адміністративної відповідальності, недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані.

Зважаючи на специфіку створення та функціонування захисних споруд, завідувач дошкільного навчального закладу має вкрай обмежені повноваження, а також не наділений фінансовими та технічними можливостями для ефективного забезпечення дотримання протипожежних вимог на цих об`єктах, а тому у даному випадку не повинен нести відповідальність за порушення правил пожежної безпеки.

Інспектор з пожежного нагляду перед складанням протоколу про адмінправопорушення відносно позивача мав з`ясувати межі її компетенції.

Суд також враховує, що позивач зверталася до Управління освіти та науки Чернігівської міської ради по питанню обладнання підвального приміщення закладу відповідними системами протипожежної безпеки, однак належного реагування на звернення не було.

Суд відхиляє як обгрунтування винуватості позивача, вказане відповідачем твердження, що зазначені у оскаржуваній постанові порушення вимог протипожежного законодавства були зазначені в приписах 2017-2021 років і позивач, перебуваючи на посаді завідуючої ДНЗ № 2, про це знала.

Статус найпростішого укриття, як складової фонду захисних споруд, підвальне приміщення отримало лише у 2022 році, що не заперечується відповідачем. З моменту створення укриття комісією, до якої входили представники відповідача, проводилися систематичні огляди цього укриття, про що складалися акти про можливість використання об`єкта для укриття від 13.07.2022, 15.11.2023, 04.03.2024, 15.05.2024, 12.08.2024, 05.11.2024. У кожному з актів у зазначалося: «9. Справність систем зв`язку та оповіщення: в наявності радіоточки, інтернет; 10. Протипожежний стан: автоматичні системи пожежогасіння та сигналізації не передбачені проектом».

Вищевказане свідчить про відсутність у діях позивача суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, адже у неї були відсутні жодні підстави ставити під сумнів висновки фахівців, вказані у актах. Позивач також не зобов`язувана відслідковувати зміни профільних підзаконних нормативно-правових актів з питань цивільного захисту населення, зокрема в частині форми документа, який складається за наслідками обстеження фонду захисних споруд, тим більше враховуючи, що наказ МВС від 30.12.2024 № 879, яким ці зміни внесені, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 08.01.2025, тобто трохи більше ніж за місяць по проведення обстеження.

За визначенням, що міститься у ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 223 та ч. 2 ст. 255 КУпАП співробітникам ДСНС України та її територіальних органів надано повноваження щодо складення протоколів про адміністративні правопорушення та розгляду справ про адміністративні правопорушення за ст. 175 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки. За вказане правопорушення передбачено накладення стягнення у вигляді штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб та фізичних осіб-підприємців - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 6 розділу 10 Інструкції з оформлення посадовими особами ДСНС матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 27.07.2016 № 725 до кожного протоколу про адміністративне правопорушення по статті 175 КУпАП повинні додаватися докази вчинення правопорушення (копії приписів, постанов, рапортів посадових осіб ДСНС; заяви, пояснення осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, та свідків правопорушення; посадові інструкції, накази про призначення відповідальних за пожежну та техногенну безпеку, плани усунення порушень тощо).

Тобто саме на особу, яка фіксує правопорушення шляхом складення відповідного протоколу покладено обов`язок з`ясувати та долучити до матеріалів справи про адміністративне правопорушення статус, повноваження, міру вини та реальну можливість запобігти адміністративному правопорушенню особи, яка притягується до відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи такий обов`язок державним інспектором з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Чернігівського району ЧРУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області Шираєм Євгенієм Петровичем належним чином не виконано. Зокрема, у акті комплексного обстеження об`єкта фонду захисних споруд від 13.02.2025 № 36 помилково вказано ДНЗ № 2 Чернігівської міської ради балансоутримувачем об`єкта фонду - найпростішого укриття за адресою: м. Чернігів, вул. Народного руху, 6-А. Інші обставини, які б свідчили про наявність або відсутність у діях позивача об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, ним не з`ясовані.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано беззаперечних доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, виконання посадовою особою дій в дотримання вимог ст. 280 КУпАП, забезпечення всебічного та повного з`ясування обставин, що підлягають встановленню та дослідженню при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175 КУпАП, а отже наявні підстави для скасування спірної постанови.

При цьому, суд враховує, що недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

Водночас, забезпечення таких прав має бути здійснене у правовий спосіб, у межах наданих відповідним державним органам повноважень та не за рахунок порушення прав осіб, які притягуються до відповідальності за правопорушення, якого не вчиняли.

В своїй постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на висновках про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені обставини суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено та заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 605,5 грн, які підлягають стягненню на його користь з Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 134, 139, 241-256, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області (Проспект Миру, 190-А, м. Чернігів, 14037, ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного інспектора з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Чернігівського району ЧРУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області Ширая Євгенія Петровича від 13.02.2025 серії ЧН № 001222 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 175 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 175 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення судом складено 05.05.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО