Справа № 400/2272/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 р. № 400/2272/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаКомісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ,

провизнання протиправним та скасування рішення,оформлене протоколом від 24.02.2025 № 38; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_3 та Комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про:

визнання протиправним та скасування рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом від 24.02.2025 № 38, щодо відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період;

зобов`язання Комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 ухвалити рішення про надання позивачу за його заявою відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позовні вимоги позивач аргументував тим, що він подав у лютому 2025 року відповідачу заяву про надання йому відстрочки на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-ХІІ) як військовозобов`язаному, на утримання якого перебуває троє дітей віком до 18 років. Одна його дитина проживає з матір`ю окрема, але позивач матеріально її утримує, сплачує аліменти. Заборгованості зі сплати аліментів нема. Рішенням відповідача, оформленим протоколом від 24.02.2025 № 38, відмовлено йому у наданні відстрочки у зв`язку з ненаданням рішення суду з визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до статті 315 Цивільного кодексу України. На переконання позивача такі рішення є протиправними, оскільки ним було надано достатні і належні документи, що підтверджували факт перебування на його утриманні доньки від попереднього шлюбу.

24.03.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_3 через канцелярію суду надійшов «відзив на позовну заяву» від 23.03.2025, який суд приєднав до матеріалів справи, як його письмові пояснення. У цих поясненнях третя особа заперечила проти позову і просила відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, аргументувавши свою позицію тим, що позивач не подав відповідачу разом із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, на особливий період жодного документа, в якому б визначалося місце проживання дітей або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні. Тому відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні відстрочки за пунктом 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ.

26.03.2025 і 27.03.2025 до суду надійшли від позивача «відповідь на відзив» ІНФОРМАЦІЯ_3 , які суд приєднав до матеріалів справи, як письмові пояснення позивача. У вказаних поясненнях він не погодився з аргументами третьої особи, оскільки, на його переконання, у нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Одна дитина проживає з матір`ю окремо, але позивач матеріально утримує її, сплачуючи аліменти. Заборгованості зі сплати аліментів він не має. Отже, всі необхідні документи були ним надані відповідачу, але йому було безпідставно відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, на особливий період.

07.03.2025 одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 задоволено частково, а саме: заборонено ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а також дії пов`язані з прийняттям наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та відправлення його на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі № 400/2272/25, але не довше ніж на строк проведення загальної мобілізації в Україні, тобто до 09.05.2025.

11.03.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали (відсутність у позовній заяві позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

13.03.2025 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків, до якої додав позовну заяву в новій редакції, в якій відповідачем вказав лише Комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач). Предмет і підстава позову залишились незмінними.

Також 13.03.2025 позивач подав до суду клопотання про витребування у відповідача його рішення, оформлене протоколом від 24.02.2025 № 38.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з витребувано у відповідача:

а) копію (витяг) рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 24.02.2025 № 38 стосовно позивача;

б) копію поданої позивачем на ім`я голови Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви із додатками, за результатами розгляду якої було прийнято рішення, оформлене протоколом від 24.02.2025 № 38.

У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, витребувані докази суду не надав і про причини їх неподання суд не повідомив.

Водночас до письмових пояснень від 01.02.2024 третя особа подала до суду копію заяви позивача із додатками, за результатами розгляду якої було прийнято рішення, оформлене протоколом від 24.02.2025 № 38.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2018 у справі № 489/1427/18 шлюб між позивачем і ОСОБА_2 розірвано.

Від вказаного шлюбу позивач має доньку ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) від 15.12.2023 серія НОМЕР_1 .

Згідно із судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2019 у справі № 489/7276/18 з позивача стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 з 23.11.2018 до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.02.2025 № 14431 станом на 11.02.2025 у позивача відсутня заборгованість зі сплати аліментів, однак у липні-грудні 2024 року вона була наявна. має заборгованість зі сплати аліментів, з червня по серпень 2024 року аліменти позивач не сплачував.

26.12.2023 позивач одружився ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.12.2023 серія НОМЕР_2 .

Позивач і ОСОБА_4 мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження (повторно) відповідно від 29.02.2024 серія НОМЕР_3 і від 03.02.2024 серія НОМЕР_4 .

20.02.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу третього частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ.

Рішенням, оформленим протоколом Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.02.2025 № 38 (далі Рішення від 24.02.2025 № 38), відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Про вищезазначене рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 проінформував позивача Повідомленням від 26.02.2025 № 2574. Причиною відмови зазначено ненадання позивачем рішення суду з визначенням місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмового договору між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Вважаючи Рішення від 24.02.2025 № 38 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-ХІІ).

Частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направленням) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом (частина перша статті 4 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до абзацу третього частини шостої статті 2 Закону № 2232-ХІІ до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Абзацом четвертим статті 1 Закону № 3543-ХІІ встановлено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Основного Закону України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації (частини п`ята і шоста статті 4 Закону № 3543-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ (далі Указ № 65/2022, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 3 Указу № 65/2022 встановлено, що мобілізація проводиться протягом 90 днів із дня набрання чинності цим Указом. Строк проведення загальної мобілізації продовжено згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 № 342/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2264-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 № 574/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2501-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2739-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 № 59/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2916-ІХ, Указом Президента України від 01.05.2023 № 255/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3058-ІХ, Указом Президента України від 26.07.2023 № 452/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3276-ІХ, Указом Президента України від 06.11.2023 № 735/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3430-ІХ, Указом Президента України від 05.02.2024 № 50/2023, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3565-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 № 272/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3685-ІХ, Указом Президента України від 23.07.2024 № 470/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 470/2024, Указом Президента України від 28.10.2024 № 741/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 № 4025-ІХ, та Указом Президента України від 14.01.2025 № 27/2025, затвердженим Законом України від 15.01.2025 № 4221-ІХ, відповідно з 25.05.2022 на 90 діб, з 23.08.2022 на діб, з 21.11.2022 на 90 діб, з 19.02.2023 на 90 діб, з 20.05.2023 на 90 діб, з 18.08.2023 на 90 діб, з 16.11.2023 на 90 діб, з 14.02.2024 на 90 діб, з 14.05.2024 на 90 діб, з 12.08.2024 на 90 діб, з 10.11.2024 на 90 діб та з 08.02.2025 на 90 діб.

Згідно зі статтею 4 Указу № 65/2022 постановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до частини восьмої статті 23 Закону № 3543-ХІІ відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 56 Порядку встановлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з абзацами першим-третім пункту 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Таким чином, комісія, яка розглядає питання надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є міжвідомчою комісією без статусу юридичної особи, до складу якої входять як представники центрального органу влади (керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу)), так і відповідного місцевого органу державної влади (представники районної (міської) державної (військової) адміністрації), і яка діє при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (відокремленому відділі).

Як наслідок, така комісія у правовідносинах щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є суб`єктом владних повноважень, а тому вона є належним відповідачем в адміністративних справах про оскарження її рішень про надання або відмову в наданні відстрочки, яке оформлене протоколом.

Водночас районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не наділені такими повноваженнями.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Відповідно до абзаців першого-восьмого пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Отже, комісія, яка отримала заяву про надання відстрочку, зобов`язана розглянути її протягом семи днів з дати її надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів, та прийняти одне з двох альтернативних рішень:

або надати відстрочку;

або відмовити в наданні відстрочки.

Суд встановив, що 20.02.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу третього частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ.

Зі змісту Повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.02.2025 № 2574 слідує, що позивачу відмовлено у наданні відстрочки Рішенням від 24.02.2025 № 38 у зв`язку ненаданням позивачем рішення суду з визначенням місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмового договору між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Тобто позивачу було відмовлено у наданні відстрочки на тій підставі, що він не надав відповідні підтверджуючі документи.

Додатком 5 до Порядку № 560 встановлено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у тому числі, особами, які бажають отримати відстрочку на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Поряд з цим, ні Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ні Порядком № 560 не передбачено, що неподання заявником усіх документів, які визначені додатком 5 до Порядку № 560, є підставою для прийняття рішення про відмову в наданні відстрочки такому заявнику.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного слідує, що відповідна Комісія не може відмовити у задоволені заяви про надання відстрочки від призову під час мобілізації виключно на підставі ненадання заявником усіх передбачених додатком 5 до Порядку № 560 документів. Підставою для надання відмови може бути лише не підтвердження обставин, наявність яких надає заявнику право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. І такі обставини можуть бути підтвердженими іншими документами, які не визначені в додатку 5 до Порядку № 560.

Тому Рішення від 24.02.2025 № 38 є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки причинами відмови у задоволенні заяви позивача слугувало ненадання відповідачем документів щодо місця проживання його дітей, а не непідтвердження поданими ним документами факту перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Крім цього, в оскаржуваному рішенні не конкретизовано стосовно яких дітей (усіх трьох чи однієї (двох) з них) йому необхідно було подати відповідачу ним рішення суду з визначенням місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмового договору між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Тобто це рішення є нечітким і не відповідає принципу юридичної визначеності, а отже є протиправним і підлягає скасуванню.

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У позовних вимогах позивач просить зобов`язати відповідача надати йому відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Абзацом першим частини четвертої статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відтак суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення про зобов`язання відповідача прийняти рішення про його відстрочку лише в тому випадку, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак СК України закріплено презумпцію, що усі діти вважаються такими, які перебувають на утриманні кожного з батьків.

Тому в разі наявності трьох дітей віком до 18 років військовозобов`язаний має право на відстрочку за пунктом 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ не залежно від того, чи усі діти з ним спільно проживають, чи ні.

Пунктом 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ встановлено лише одне обмеження щодо отримання відстрочки військовозобов`язаним, який має трьох і більше дітей, а саме: наявність у військовозобов`язаного заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Суд встановив, що позивач має трьох рідних дітей: 15-річну ОСОБА_3 , 5-річного ОСОБА_5 і 4-річного ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження (повторно) від 15.12.2023 серія НОМЕР_1 , від 29.02.2024 серія НОМЕР_3 і від 03.02.2024 серія НОМЕР_4 відповідно.

Таким чином, позивач не має право на відстрочку за пунктом 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ лише у тому разі, якщо він має заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно із судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2019 у справі № 489/7276/18 з позивача стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 з 23.11.2018 до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.02.2025 № 14431 станом на 11.02.2025 у позивача відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

З наведеного слідує, що станом на 20.02.2025 (день подання позивачем до відповідача заяви про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації) позивач мав трьох дітей віком до 18 років, і у нього була відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

До заяви від 20.02.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивач додав копії таких документів: свідоцтв про народження його дітей від 15.12.2023 серія НОМЕР_1 , від 29.02.2024 серія НОМЕР_3 і від 03.02.2024 серія НОМЕР_4 , свідоцтва про шлюб від 26.12.2023 серія НОМЕР_2 , рішення Ленінського районного суду Миколаївської області від 07.06.2018 у справі № 489/1427/18, судового наказа Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2019 у справі № 489/7276/18 та листа Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.02.2025 № 14431 з Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів позивача за виконавчим провадженням № 58150372 станом на 11.02.2025.

Таким чином, позивач надав відповідачу документи, які підтверджують факти наявності у нього трьох дітей віком до 18 років та відсутності заборгованості зі сплати аліментів, а отже про відповідність його усім умовам необхідним для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ.

За таких обставин позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанціями до платіжних інструкцій від 07.03.2025 № 1 і від 07.03.2025 № 2 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 2119,60 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.

Проте, відповідач не є бюджетною установою, а отже і розпорядником бюджетних коштів. Відповідно до абзацу першого пункту 57 Порядку № 560 він створений при ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак судовий збір підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 24.02.2025 № 38, в частині щодо відмови ОСОБА_1 в наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

3. Зобов`язати Комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) прийняти рішення про надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) за його заявою від 20.02.2025 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 2119 (Дві тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 60 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 05 травня 2025 року