Справа № 600/1975/24-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1975/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби України в Чернівецькій області щодо не анулювання нарахованої ОСОБА_1 пені в сумі 108693,77 грн, яка була нарахована Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області за несвоєчасну сплату податкового боргу;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України в Чернівецькій області анулювати нараховану ОСОБА_1 пеню в сумі 108693,77 грн, яка була нарахована Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області за несвоєчасну сплату податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в листопаді 2023 р. позивач дізналася про наявність у неї податкового боргу в сумі 108693,77 грн, який виник у зв`язку з нарахуванням податковим органом пені в результаті стягнення податкової заборгованості в сумі 99772,90 грн. Стверджує, що станом на дату нарахування пені остання підлягала анулюванню як така, що нарахована після закінчення 1095 днів, що настають за днем, коли у контролюючого органу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно Інтегрованої картки платника за позивачем обліковується податкова заборгованість у 108693,77 грн пені з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. За своєю суттю пеня є видом юридичної відповідальності, яка застосовується до платників податків за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, та нараховується на основну суму грошового зобов`язання, яка визначається платником податку та/або контролюючим органом. Також зазначав, що право нарахування пені розпочинається саме з першого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, а не з дня нарахування відповідного податкового зобов`язання. Вважає, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позові відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.05.2015 р. по справі 824/524/15-а задоволено позов Державної податкової інспекції у Глибоцькому районі Головного управління ДФС у Чернівецькій області та стягнуто з позивача податковий борг з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 99772,90 грн.

Погашення вказаної вище суми податкового боргу ОСОБА_1 в розмірі 99772,90 грн відбулось 08.02.2023 р. шляхом стягнення в межах виконавчого провадження. Грошові кошти в сумі 97772,90 грн були погашені позивачем наступним чином: у січні листопаді 2018 р. щомісяця погашалось 297,32 грн, з грудня 2018 р. до березня 2019 р. щомісяця по 306,32 грн, у березні квітня 2019 р. щомісяця по 567,34 грн, у травні листопаді 2019 р. щомісяця по 326,32 грн, з грудня 2019 р. до грудня 2020 р. щомісяця по 355,70 грн, 5469,49 грн сплачені 13.05.2020 р., з грудня 2020 р. до березня 2021 р. щомісячна по 362,79 грн, у березні листопаді 2021 р. щомісяця 382,79 грн, з грудня 2021 р. по березень 2022 р. щомісяця по 396,78 грн, 11.04.2022 р. 840 грн, 01.01.2023 р. 91710,57 р.

Згідно інтегрованої картки платника податків з 25.12.2014 р. по 07.02.2023 р. позивачу за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб у 2014 р. відповідачем нараховано пеню в сумі 108693,77 грн.

Не погоджуючись із вказаним нарахуванням пені, позивач звернувся до Головного управління ДПС в Чернівецькій області із заявою про анулювання пені в порядку пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 ПК України.

Розглянувши вказану заяву, відповідач листом від 08.04.2024 р. повідомив, що нарахування пені по фізичній особі ОСОБА_1 в сумі 108693,77 грн проведено згідно ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби, (COVID-19) на податкове повідомлення рішення від 10.12.2014 р. №13391700.

Вважаючи дії податкового органу щодо нарахування пені, протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

За приписами підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.156. пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

За правилами підпункту 14.1.162. пункту 14.1 статті 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 ПК України (у редакції, чинній на момент винесення ППР від 10.12.2014 р.), контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

За змістом пункту 57.3. статті 57 ПК України (у редакції, чинній на момент винесення ППР від 10.12.2014 р.), у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними упідпунктах54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Статтею 129 ПК України встановлено порядок нарахування пені і зміна правового врегулювання даного питання відбувалось наступним чином.

Так пунктом 129.1 статті 129 ПК України (у редакції чинній до 01 січня 2017 року) було передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається, зокрема при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

За правилами підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

У зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" №1797-VIII від 21 грудня 2016 року, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, підпункт 129.1.1 пункту 129.1 викладений в такій редакції:

« 129.1. Нарахування пені розпочинається:

129.1.1 при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження)».

Зі змісту інтегрованої картки платника податків вбачається, що пеня нарахована у таких розмірах та такі періоди : за період 25.12.2014 р. по 18.09.2018 р. у сумі 1924,76 грн, з 25.12.2014 р. по 13.12.2018 р. у сумі 463,56 грн, з 25.12.2014 р. по 28.05.2020 р. у сумі 5310,33 грн, з 25.12.2014 р. по 24.11.2020 р. у сумі 1940,20 грн та 4121,38 грн, з 25.12.2014 р. по 15.02.2022 р. у сумі 1082,14 грн, з 25.12.2014 р. по 17.04.2022 р. у сумі 763,64 грн, з 25.12.2014 р. по 07.02.2023 р. в сумі 83113,48 грн.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 ПК України, при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

При цьому, позивач у позовній заяві вказує, що враховуючи те, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 №466-IX набрав чинності 01 січня 2021 року, нараховуючи пеню позивачу за період з 15 січня 2015 року по 01 січня 2021, податковий орган діяв правомірно.

Позивач зазначає, що після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 №466-IX та включення до статті 129 ПК України пункту 129.9, який прямо визначав, що нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків, контролюючий орган зобов`язаний був нараховану пеню анулювати.

Суд зазначає, що в період з 17.11.2014 р. по 18.11.2014 р. ДПІ у Глибоцькому районі Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої 25.11.2014 р. складено акт №1339/24-03-17-24/ та винесено податкове повідомлення-рішення від 10.12.2014 р. №13391700 на суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 99772,90 грн. Оскільки, донарахована сума по акту перевірки не сплачена в встановлені законодавством терміни, то у позивача 24.12.2014 р. виник податковий борг в сумі 99772,90 грн.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 вересня 2022 року у справі №380/7694/20 (адміністративне провадження №К/990/9577/22) розглядав питання правомірності нарахування пені за весь період заниження грошового зобов`язання, нарахованого податковим органом за результатами податкової перевірки і узгодженого в судовому порядку.

У цій постанові Верховний Суд відступив від висновків, викладених, зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №820/3878/17, від 27 листопада 2018 року у справі №822/2591/17, від 20 листопада 2019 року у справі №280/411/19, від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, відповідно до яких статтею 129 ПК України, в редакції, чинній з 01 січня 2017 року, не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження, та сформулював такий правовий висновок.

Початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства і не занизив його у відповідний період.

Тобто нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

З урахуванням вимог пункту 129.2 статті 129 ПК України у разі залишення без змін частини нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку судового оскарження, пеня, нарахована за несплату такого, відображається в ІКП платника податку та підлягає сплаті за весь період заниження такого зобов`язання, в тому числі і за період адміністративного та/або судового оскарження.

У постанові від 27 вересня 2022 року у справі №380/7694/20 Верховний Суд також здійснив аналіз судової практики з питання застосування норми статті 129 ПК України (у редакції чинній до 01 січня 2017 року) при нарахуванні контролюючим органом суми податку у разі виявлення його заниження є сформованою і усталеною. За сформованою судовою практикою, підпункт 129.1.2 статті 129 ПК України встановлює застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені від дня настання строку погашення податкового зобов`язання та за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

Така правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, від 11 червня 2020 року у справі №П/811/19/17. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду підстав для відступу від цієї позиції не вбачав.

Суд також зазначає, що з 01.01.2021 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 № 466-IX.

Відповідно до цього Закону включено пункт 129.9 у статтю 129 ПК України такого змісту:

«129.9. Пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню в таких випадках:

129.9.1. закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків;

129.9.2. вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, що діяла у відповідності до індивідуальної чи узагальнюючої податкової консультації та/або висновку про застосування норми права Верховного Суду України;

129.9.3. вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів, визнаних такими у встановленому законом порядку;

129.9.4. вчинення діяння (дії чи бездіяльності) з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, установи - учасника платіжної системи, еквайрія;

129.9.5. виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою і визнання такої помилки/збою технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або підтвердження її існування рішенням суду, якщо порушення були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету;

129.9.6. протягом строку прийняття спадщини - на грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавців;

129.9.7. в інших випадках, передбачених цим Кодексом».

Отже, з 01.01.2021 р. пеня не нараховується, а нарахована підлягає анулюванню, зокрема, у разі закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Положення ПК України, у тому числі статті 129 ПК України, не містять прямої вказівки на те, коли у контролюючого органу виникає право нарахувати пеню платнику податків. Такі норми визначають лише момент коли розпочинається нарахування пені і закінчується. Відтак, «вислів за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків» вжитий у підпункті 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПК України необхідно розуміти як початок строку, визначеного ПК України, для нарахування пені у відповідному випадку.

Так, згідно з підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2021 року, нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Період нарахування пені охоплює період з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження, у тому числі за період судового оскарження.

Враховуючи, що за встановленими судом обставинами та відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку пені, така нарахована саме на суму заниженого податкового зобов`язання, правомірність збільшення якого підтверджена у судовому порядку, і за весь час його заниження (у тому числі за період судового оскарження), суд вважає, що дії відповідача щодо нарахування пені відповідають правовому регулюванню, встановленому підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 та пунктом 129.2 статті 129 ПК України на час виникнення спірних правовідносин.

Позивач також зазначає, що додатковою підставою для анулювання пені, нарахованої позивачу в період з 01.03.2020 р. по 30.06.2023 р., є те, що пунктом 52-1 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ визначено, що протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Суд відхиляє такі доводи позивача та зазначає, що пеня у період 01.03.2020 р. по 30.06.2023 р. не нараховувалася позивачу взагалі, що вбачається з Розрахунку пені та Інтегрованої картки платника податків.

Таким чином, беручи до уваги висновки Верховного Суду та встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що оскільки дії Головного управлінням ДПС у Чернівецькій області щодо нарахування пені на суму 108693,77 грн позивачу є правомірними, то відсутні підстави для її анулювання.

Отже, суд вважає, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Інша частина доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем доведено правомірність дій щодо нарахування пені у порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат відсутній.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 А, м. Чернівці, 58013, Код ).

Суддя І.В. Маренич