Справа № 520/35196/24
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року № 520/35196/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, рішення, в якому просить суд:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/51456/2421 від 11.09.2024.

Скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Харківській області №0-2040 від 08.11.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про опис майна у податкову заставу №1786/20-40-13-11-21 від 08.11.2024 та зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області звільнити майно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з податкової застави.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що не погоджується з рішенням ДПС України від № 35016/6/99-00-06-01-03-06 і тому оскаржує в судовому порядку податкове повідомлення-рішення від 11.09.2024 р. № 0/51456/2421, як таке що підлягає скасуванню. Також позивач важає протиправним рішення про опис майна у податкову заставу №1786/20-40-13-11-21 від 08.11.2024.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 262 КАС України та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачам та отримана ними.

Відповідач ГУ ДПС у Харківській області надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав. В задоволенні позову просить відмовити.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідачів повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ), зареєстрована в якості суб`єкта підприємницької діяльності з 29.03.2016 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Відповідно до Реєстру платників єдиного податку у 2023 роді ФОП ОСОБА_2 перебуває на обліку, як платник єдиного податку:

з 01.01.2023 по 30.06.2023 року - III група, застосовувала особливості оподаткування відповідно до підпункту 9.4 пункту 9 підрозділу 8 роздіду XX "Перехідні положення" ПК України, ставка 2 відсотки;

з 01.07.2023 на підставі заяви перейшла на ІІ групу зі ставкою 20 відсотків.

Сума доходу за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 становить 2 545 563,85 гри., що оподатковується за ставкою 2 відсотки як платника єдиного податку III групи із застосовуванням особливості оподаткування відповідно до підпункту 9.4 пункту 9 підрозділу 8 роздіду XX "Перехідні положення" ПК України.

Сума доходу за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 становить 2185748,46 грн., що оподатковується за ставкою 20 відсотків як платника єдиного податку II групи.

Загальний дохід ФОП ОСОБА_1 під за період 2023 року складає 4 731 312,31 грн., що включає в себе отриманий дохід у першому півріччі 2023 року як платника єдиного податку III групи за ставкою 2 відсотки і дохід отриманий у другому півріччі 2023 року як платника єдиного податку II групи за ставкою 20 відсотків.

28.03.2024 ФОП ОСОБА_1 подала податкову декларацію платника єдиного податку за 2023 рік (№ 938538255), в якій помилково задекларовано обсяг доходу, як платника єдиного податку II групи (рядок 03) у розмірі 4 731 312,31 грн., що фактично включав в себе і розмір доходу як платника податку III групи із застосовуванням особливості оподаткування за ставкою 2 відсотки.

11.09.2024 ФОП ОСОБА_1 отримала податкове повідомлення-рішення № 0/51456/2421 від 11.09.2024 Головного управління ДПС у Харківській області про збільшення податкового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 за платежем «єдиний податок з фізичних осіб» на суму 319673,04 грн. у т.ч. за основним зобов`язанням 290611.85 гри., за штрафними (фінансовими санкціями) 29061,19 грн., яке винесене на підставі акту від 30.07.2024 р. № 35386/20-40-24-21/ НОМЕР_1 камеральної перевірки показників податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 за 2023 рік (№938538255), проведеної Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Згідно акту камеральної перевірки показників податкової декларації платника єдиного податку, з урахуванням положень п. п. 9 прим. 1.4.3 п. п. 9 прим. 1.4 п. 9 прим. 1 підрозділ 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, встановлено, що оскільки ФОІІ ОСОБА_1 з 01 січня по 30 червня 2023 року застосовувала спрощену систему в особливостями оподаткування, а з 01 липня 2023 року перейшла на сплату єдиного податку другої групи за ставкою 20 відсотків, то граничний обсяг доходу для такого платника на 6 місяців до кінця 2023 року становитиме 2 793 900 гривень. Таким чином, сума перевищення обсягу доходу становить - 1 937 412,31 грн.

Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено порушення вимог підпункту 1 пункту 293.4, підпункту 3 пункту 293.8 статті 293, пункту 295.7 статті 295, підпункту З пункту 296.5 статті 296 розділу XIV ПК України, а саме: не декларування податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків з суми перевищення обсягу доходу, визначеного підпунктом 9-1.4.3 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX Перехідні положення для платників, які протягом 2023 звітного року застосовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по єдиному податку на суму 290 611,85 гривень.

16.09.2024 ФОП ОСОБА_1 подано податкову декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2023 рік з позначкою «уточнююча», в якій задекларовано дійсний (правильний) обсяг доходу, платника єдиного податку II групи (рядок 03) у розмірі 2 185 748,46 грн., який фактично отримано у період з 01.07.2023 по 31.12.2023 і оподатковується за ставкою 20 відсотків.

Вважаючи , що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання, ФОП ОСОБА_1 , відповідно до п. 56.1 ст. 56, п. 56.2 ст. 56, п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України, оскаржила податкове повідомлення-рішення № 0/51456/2421 від 11.09.2024 в адміністративному порядку до Державної податкової служби України (ДПС України).

Згідно з положеннями п.56.3 ст.56 Податкового кодексу України до скарги про перегляд цього рішення додані належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують дійсний дохід ФОП ОСОБА_1 за 2023 рік як платника єдиного податку III групи у період з 01.01.2023 по 30.06.2023 із застосування особливостей оподаткування за ставкою 2 відсотки і дохід як платника єдиного податку II групи у період з 01.07.2023 по 31.12.2023 за ставкою оподаткування 20 відсотків.

Рішенням ДПС України від 03.10.2024 №29775/6/99-00-06-01-03-06 розгляд скарги продовжено до 22.11.2024.

30.11.2024 ФОП ОСОБА_1 отримала засобами поштового зв`язку у поштовому конверті з ідентифікатором 338 : податкову вимогу від 08.11.2024 №0 -2040 ГУ ДПС у Харківській області про сплату податкового боргу у сумі 319 553,04 грн. та рішення №1786/20-40-13-11-21 від 08.11.2024 ГУ ДПС у Харківській області про опис майна платника податків ОСОБА_1 у податкову заставу.

В цей же день, 30.11.2024 ФОП ОСОБА_1 отримала засобами поштового зв`язку у поштовому конверті з ідентифікатором 732 : рішення ДПС України від 20.11.2024 № 35016/6/99-00-06-01-03-06, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 11.09.2024 №0/51456/2421, а скаргу - без задоволення.

Позивачка не погоджується з рішенням ГУ ДПС у Харківській області, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Пунктом 61.1 ст. 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За пп. 62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Абзацом 1 п.75.1.ст. 75 ПК України встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.

Відповідно до п. п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (п.15.1 ст. 15 ПК України).

Відповідно до ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до п.36.5. ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне вионання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 291.4 статті 291 ПК України до суб`єктів господарювання, які застосовують 2 групу спрощеної системи оподаткування відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 01 січня 2023 року мінімальна заробітна плата становила 6700,00 грн., а отже, граничний обсяг доходу платника податку 2 групи на спрощеній системі оподаткування становив 5 587 800,00 грн.

Разом з тим, 01.08.2023 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 №3219-ІХ (далі Закон №3219-ІХ) до Податкового кодексу України було внесено зміни зокрема шляхом доповнення розділу ХХ «Перехідні положення» підпунктом 9-1.4.3. пунктом 9-1. підрозділу 8.

Підпунктом 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Згідно з вимогами пункту 293.4 статті 294 ПК України, ставка єдиного податку для платників єдиного податку першої третьої групи (фізичні особи підприємці) встановлюється у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпунктів 14.1.152 та 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом. Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Пунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 88.1, п. 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

За приписами пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з пунктом 89.2 вказаної статті з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи приписи підпункту 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 ПК України не може бути предметом застави майно, визначене Законом України "Про заставу".

Пунктом 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Пунктом 93.3 статті 93 ПК України порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пунктів 4-5, 9-11 Розділу І Порядку застосування податкової застави, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 № 586 (далі - Порядок) з метою забезпечення виконання платником податків обов`язків, визначених Кодексом, майно такого платника податків у випадках, встановлених Кодексом, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 статті 89 глави 9 розділу II Кодексу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою, ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 глави 9 розділу II Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктами 1-2 Розділу ІІ Порядку Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).

Отже, у разі наявності у платника податку податкового боргу, здійснюється опис майна такого платника у податкову заставу шляхом прийняття керівником контролюючого органу відповідного рішення, на підставі якого, в свою чергу, призначеним податковим керуючим здійснюється опис майна у податкову заставу з оформленням акту.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачка з 01.01.2023 по 30.06.2023 року - була ФОП III групи, згідно якої застосовувала особливості оподаткування відповідно до підпункту 9.4 пункту 9 підрозділу 8 роздіду XX "Перехідні положення" ПК України, ставка 2 відсотки; потім з 01.07.2023 на підставі заяви перейшла на ІІ групу зі ставкою 20 відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що перехід позивачем на спрощену систему оподаткування з особливостями, встановленими пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, здійснено на підставі самостійно поданої позивачем заяви.

Так, позивачкою 28.03.2024 було подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця (для першої та другої груп) за 2023 рік, з позначкою «звітна» (вх. № 938538255), в якій задекларовано обсяг доходу (рядок 03) у розмірі 4 731 312.31 грн, що фактично включав в себе і розмір доходу як платника податку III групи із застосовуванням особливості оподаткування за ставкою 2 відсотки.

У ході проведення камеральної перевірки показників податкової декларації платника єдиного податку, з урахуванням положень п. п. 9 прим. 1.4.3 п. п. 9 прим. 1.4 п. 9 прим. 1 підрозділ 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, встановлено, що оскільки позивач з 01 січня по 31 червня 2023 року застосовував спрощену систему з особливостями оподаткування, а з 01 липня 2023 року перейшов на сплату єдиного податку другої групи за ставкою 20 відсотків, то граничний обсяг доходу для такого платника на 6 місяців до кінця 2023 року становитиме 2 793 900 гривень. Таким чином, сума перевищення обсягу доходу становить - 1 937 412,31 грн.

16.09.2024 ФОП ОСОБА_1 подано податкову декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2023 рік з позначкою «уточнююча», в якій задекларовано дійсний (правильний) обсяг доходу, платника єдиного податку II групи (рядок 03) у розмірі 2 185 748,46 грн., який фактично отримано у період з 01.07.2023 по 31.12.2023 і оподатковується за ставкою 20 відсотків.

Вважаючи , що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання, ФОП ОСОБА_1 , відповідно до п. 56.1 ст. 56, п. 56.2 ст. 56, п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України, оскаржила податкове повідомлення-рішення № 0/51456/2421 від 11.09.2024 в адміністративному порядку до Державної податкової служби України (ДПС України).

Згідно з положеннями п.56.3 ст.56 Податкового кодексу України до скарги про перегляд цього рішення додані належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують дійсний дохід ФОП ОСОБА_1 за 2023 рік як платника єдиного податку III групи у період з 01.01.2023 по 30.06.2023 із застосування особливостей оподаткування за ставкою 2 відсотки і дохід як платника єдиного податку II групи у період з 01.07.2023 по 31.12.2023 за ставкою оподаткування 20 відсотків.

Рішенням ДПС України від 03.10.2024 №29775/6/99-00-06-01-03-06 розгляд скарги продовжено до 22.11.2024.

30.11.2024 ФОП ОСОБА_1 отримала засобами поштового зв`язку у поштовому конверті з ідентифікатором 338 : податкову вимогу від 08.11.2024 №0 -2040 ГУ ДПС у Харківській області про сплату податкового боргу у сумі 319 553,04 грн. та рішення №1786/20-40-13-11-21 від 08.11.2024 ГУ ДПС у Харківській області про опис майна платника податків ОСОБА_1 у податкову заставу.

В цей же день, 30.11.2024 ФОП ОСОБА_1 отримала засобами поштового зв`язку у поштовому конверті з ідентифікатором 732 : рішення ДПС України від 20.11.2024 № 35016/6/99-00-06-01-03-06, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 11.09.2024 №0/51456/2421, а скаргу - без задоволення.

Згідно з підпунктом 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Норма, викладена в підпункті 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, внесена Законом України від 30.06.2023 №3219-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" (далі - Закон №3219-IX), який набрав чинності з 01.08.2023.

Відповідно до підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, граничний обсяг доходу позивача на спрощеній системі оподаткування 2 групи зі ставкою 20% за 2023 рік становить 2 793 900,00 грн. (5 587 800,00 грн./ 12 місяців)*6 місяців = 2 793 900,00 грн.

Відтак, згідно рішення відповідача перевищення позивачем граничного обсягу доходу від здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування (2 група) за 2023 рік склало - 1 937 412,31 грн, що призвело до подальшого донарахування податкових зобов`язань по єдиному податку.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача оскільки згідно заключної виписки за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 обсяг надходжень доходу 0,00 грн.; Заключної виписки за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 обсяг надходжень доходу 0,00 грн.; Заключної виписки за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 обсяг надходжень доходу 0,00 грн.; Заключної виписки за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 обсяг надходжень доходу 1207843,06 грн.; Заключної виписки за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 обсяг надходжень доходу 976465,40 грн.; Заключної виписки за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 обсяг надходжень доходу 1440,0 грн.., тобто загальний дохід за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 становить 2185748,46.

Отже, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання, ФОП ОСОБА_1 про перевищення позивачем граничного обсягу доходу від здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування (2 група) за 2023 рік.

Оскільки позивачем доведено протиправність дій відповідача суд з метою ефективного захисту порушених прав позивача приходить до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/51456/2421 від 11.09.2024, а також скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Харківській області №0-2040 від 08.11.2024.

Стосовно вимоги визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про опис майна у податкову заставу №1786/20-40-13-11-21 від 08.11.2024 та зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області звільнити майно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з податкової застави, суд зазначає, що оскільки судом у цьому судовому рішенні визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/51456/2421 від 11.09.2024 вказана вимога є похідною, а тому також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень в ході розгляду справи не довели правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли повне підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 243-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративної справи за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/51456/2421 від 11.09.2024.

Скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Харківській області №0-2040 від 08.11.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про опис майна у податкову заставу №1786/20-40-13-11-21 від 08.11.2024 та зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області звільнити майно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з податкової застави.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9421,46 грн. (дев`ять тисяч чотириста дванадцять одна гривня 46 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Заічко О.В.