Справа № 480/2557/25
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
02 травня 2025 року Справа № 480/2557/25
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позову Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,
В С Т А Н О В И В:
У позові також заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке з посиланням на практику Верховного Суду вмотивоване тим, що відповідач був ознайомлений з довідкою-розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, однак в якій не було вказано про строк, протягом якого він має добровільно сплатити витрати, пов`язані з його утриманням в академії. Тому позивач вважає, що строк має відраховуватися саме від отримання відповідачем вимоги про відшкодування витрат від 08.03.2025. Враховуючи дату подання позову, позивач вважав, що такий позов подано у визначений строк.
Однак вказані у заяві про поновлення строку на подання позову до суду ухвалою суду від 21.04.2025 обставини в обґрунтування причин пропуску строку були визнані неповажними та цією ухвалою позовну заяву залишено без руху і встановлено позивачу у 10-денний строк усунути недоліки прозову шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на звернення з цим позовом до суду із зазначенням ІНШИХ підстав для поновлення строку.
Ухвалу суду від 21.04.2025 позивач через систему Електронний суд отримав 21.04.2025 згідно довідки про доставку електронного листа. Відтак, з урахуванням ч.1 ст.120 КАС України, останнім днем строку на усунення недоліків позову є 01.05.2025.
У встановлений ухвалою строк позивач надіслав суду заяву про поновлення строку, в якій вказав, що у відповідності до частини сьомої Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти затвердженої постановою КМУ від 12.07.2006 року №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
У відповідності до довідки розрахунку від 20.12.2018 року №1/55/1944 ОСОБА_1 згоден з розрахунком та взяв на себе зобов`язання добровільно відшкодувати витрати пов`язання з утриманням курсантів у ВВНЗ. Однак з 20.12.2018 року по теперішній час не здійснив жодних заходів щодо відшкодування заборгованості. У зв`язку з вищезазначеним Військова академія здійснила заходи досудового порядку вирішення спору шляхом направлення 12.03.2025 року вимоги пропозиції від 08.03.2025 року №192/6970037.
Оскільки відповідач не здійснив жодних заходів що були запропоновані у вимозі пропозиції, його бездіяльність було кваліфіковано як відмову від добровільного відшкодування витрат.
Оцінюючи вказані доводи, суд вказує, що фактично позивач навів у заяві про поновлення строку звернення, поданій у порядку усунення недоліків позову, аналогічні підстави в обґрунтування причин пропуску строку, що наводились ним у заяві про поновлення при поданні позову до суду.
Суд вкотре наголошує, що згідно п.7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964) у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Однак відповідач ознайомився із сумою про відшкодування витрат на навчання саме з довідки-розрахунку від 20.12.2018. Зокрема, з довідки-розрахунку від 20.12.2018 №1/55/1944 вбачається, що ОСОБА_1 20.12.2018 ознайомився з довідкою-розрахунком щодо визначення суми витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, та був згоден з такою сумою, що підтверджується підписом відповідача та відповідною позначкою "згоден" на такій довідці-розрахунку.
Тобто позивач протягом шести повних років з грудня 2018 року (дати ознайомлення відповідача із довідкою-розрахунком) був обізнаний про невиконання відповідачем вимоги про відшкодування витрат на навчання, про що також свідчить повторне направлення вимоги-пропозиції про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі від 08.03.2025 року №192/6970037, в якій вже визначено порядок та строки відшкодування.
Незазначення у довідці-розрахунку від 20.12.2018 порядку та строку, в якій відповідач має сплатити відшкодування витрат на навчання, свідчить про пасивну поведінку позивача у здійсненні захисту прав, невжиття ним жодних активних дій для дотримання місячного строку звернення, передбаченого статті 122 КАС України, що обраховується з моменту закінчення терміну добровільного виконання (що мало ним усвідомлюватися).
Звернення позивача до відповідача із вимогою про відшкодування витрат на навчання 08.03.2025 не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Відповідно до частини першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Позивачу недостатньо лише послатися на необізнаність про порушення його прав та інтересів, він має довести, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду у встановлений законом строк.
Своєю чергою, відрахування позивача з навчання у Військовій академії (м. Одеса) 20.12.2018 та в подальшому направлення йому вимоги про відшкодування витрат на навчання 08.03.2025, більше ніж через шість повних років, свідчить про надмірне зволікання та зловживання позивачем своїми процесуальними правами.
Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежала виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавив себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Проте позивачем вкотре не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, незалежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом.
Посилання позивача на висновки Верховного Суду у постановах від 06 квітня 2023 року у справі № 400/4280/20, від 19 жовтня 2023 року у справі 520/1444/22, від 01 лютого 2024 року у справі №400/210/21, суд не приймає до уваги, оскільки вони не можуть слугувати прикладом правильного застосування норм процесуального права у цій справі через відмінність обставин справ, наведених позивачем, та цієї справи.
З урахуванням наведеного, вказані представником позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, поданій у порядку усунення недоліків позовної заяви, причини пропуску строку звернення з позовом до суду не приймаються судом до уваги, а тому в цьому випадку зазначені у заяві підстави не можуть бути розцінені поважними.
Будь-яких інших заяв у порядку усунення недоліків позовної заяви позивачем станом на сьогодні, не подано.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1). Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2).
Відповідно до п.п.1,9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п.1); у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (п.9).
Отже, враховуючи те, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду та будь-яких переконливих обґрунтувань обставин та належних доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами не наведено та не доведено, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Військова академія (м. Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня прийняття ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко