Справа № 640/17071/20
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року Справа № 640/17071/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-12285-17 від 15.05.2019, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м.Києві про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 №Ф-12285-17 на суму 21030,90 грн.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) винесена відповідачем протиправно та підлягає скасуванню, оскільки позивач в спірний період підприємницьку діяльність не здійснював, перебував у трудових відносинах, та відрахування єдиного соціального внеску (далі ЄСВ, внесок) здійснював за нього роботодавець. В позовній заяві просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

14.09.2020 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) 15.05.2019 року № Ф-12285-17 до набрання судовим рішенням законної сили в рамках виконавчого провадження ВП № 61386061, що знаходиться в провадженні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року заяву позивача задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 61386061 Деснянського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м.Київ) на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні вимоги Головного управління ДПС у м. Києві № Ф-12285-17 від 15.05.2019 до розгляду по суті та набрання законної сили рішенням суду у справі Окружного адміністративного суду м. Києва № 640/17071/20.

Відповідач позов не визнав, 09 листопада 2020 року надав відзив на адміністративний позов, у якому заперечує проти поданого позову та вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Засобами інформаційної системи ДПС в автоматичному режимі сформовано та направлено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 15.05.2019 МФ- 12285-17. Посилання позивача на те, що він не займався підприємницькою діяльністю, є безпідставними, оскільки в силу частини 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від здійснення підприємницької діяльності та фінансового стану платника. Позивач дій, які б могли призвести до звільнення його від обов`язку сплачувати єдиний внесок, не вчинив. База нарахування ЄСВ фізичним особам-підприємцям абсолютно відмінна від бази нарахування роботодавця. Сплата ЄСВ у такому разі не здійснюється подвійно, адже за найманого працівника в юридичної особи, сплачує роботодавець (утримань ЄСВ із заробітної плати немає). Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

04 грудня 2020 року позивачем подана до суду відповідь на відзив. Позивач з доводами відповідача не погоджується, просить позовну заяву задовольнити.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/17071/20 передана на розгляд та вирішення Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа № 640/17071/20 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 26 лютого 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2025 року справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-12285-17 від 15.05.2019. Призначено розгляд справи спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10 березня 2025 року до суду надійшло клопотання позивача подане представником про заміну відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві ().

Позивачем також 12 березня 2025 року надані до суду додаткові пояснення. Позивач повідомив про актуальність позовних вимог, просить суд задовольнити позові вимоги та визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м.Києві про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 №Ф-12285-17 на суму 21030,90 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року замінено відповідача Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м.Київ, 04116; ) на правонаступника - Головне управління ДПС у м.Києві (вул.Шолуденка, 33/19, м.Київ, 04116; ).

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований у Державній податковій інспекції у Деснянському районі Головного управління ДПС м. Києва з 01.08.2003, як фізична особа підприємець, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відповідь ГУ ДФС у м.Києві.

З 02 лютого 2004 року по 22.02.2023 року, та з 09 серпня 2023 року по теперішній час, позивач офіційно працює у Підприємстві у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник» на посаді водія.

15 травня 2019 року Головним управлінням ДПС у м. Києві винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12285-17 у сумі 21030,90 грн.

03 квітня 2020 року позивачем проведена процедура державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 відсутній статус фізичної особи-підприємця.

В квітні 2020 року від Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на адресу ТОВ «Ремонтник», де працює позивач, надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату від 18.03.2020, яка була винесена при примусовому виконанні вимоги від 15.05.2019 №Ф-12285-17.

У зв`язку із тим, що податкову вимогу позивач не отримував, 03 травня 2020 року звернувся до ГУ ДПС у м.Києві з заявою про надання копії податкової вимоги та роз`яснення підстав для її винесення.

Листом відповідача від 05.06.2020, позивачу повідомлено, зокрема, що Згідно інформаційної системи Головного управління ДПС у м. Києві Джура В.М. (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.08.2003 до 02.04.2020 (дата проведення державної реєстрації припинення) перебував на обліку як ФОП в Головному управлінні ДПС у м. Києві (ДПІ у Деснянському районі) та знаходився на загальній системі оподаткування.

Враховуючи зазначене, на момент надання відповіді, в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрати спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковуються нарахування в автоматичному режимі за січень-грудень 2017 року в розмірі мінімального страхового внеску за кожен місяць та щоквартальні нарахування за 2018 - 2019 роки на загальну суму 29293,44 грн як ФОП, що перебував на загальній системі оподаткування, а саме:

09.02.2018 - за січень-грудень 2017 року в сумі 8448,00 грн;

19.04.2018 - за І квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн;

19.07.2018 - за II квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн;

19.10.2018 - за III квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн;

21.01.2019 за IV квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн;

19.04.2019 - за І квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн;

19.07.2019 - за II квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн;

21.10.2019 - за III квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн;

20.01.2020 - за IV квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн.

Так, як сплата єдиного внеску за вказаний вище період платником не здійснювалась в інтегрованій картці позивача обліковується недоїмка на загальну суму 29293,44 гривень.

Не погодившись вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною другою статті 5 Закону № 2464-VI встановлено, що взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 5-1, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Законом України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2017, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI).

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДПС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Статтею 6 Закону №2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до підпунктів 6, 7 статті 13 Закону №2464-VI та розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449), органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно ч.8 ст. 9 Закону №2464, періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Згідно ч.4 ст. 6 Закону №2464, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою-підприємцем.

Сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України №2464-VI, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (п. 6 ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст.25 Закону №2464-VI)

З аналізу викладеного встановлено, що позивач як фізична особа-підприємець, платник ЄСВ мав сплачувати відповідний внесок під час здійснення підприємницької діяльності.

Сплата єдиного внеску є формою участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, та гарантує особі матеріального забезпечення у разі настання страхового випадку (як то безробіття, тимчасова непрацездатність, нещасний випадок на виробництві чи професійне захворювання, досягнення пенсійного віку тощо).

Однак, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування для фізичних осіб-підприємців є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Суд дійшов висновку, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

При вирішенні спірних правовідносин, суд застосовує правові висновки Верховного суду, викладені в постанові від 04.12.2019 у справі №440/2149/19, у якій суд зазначає, що тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Суд звертає увагу на те, що згідно наявної в матеріалах справи копії індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7), які свідчать про нарахування позивачу доходу та відомості про утримання страхових внесків.

Станом на 2017 - 2023 рік позивач був найманим працівником та перебував у трудових відносинах з Підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник» на посаді водія, що підтверджується трудовою книжкою позивача, індивідуальними відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7), довідкою про доходи Підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник» №42 від 06.07.2020, довідкою Підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник» №13 від 10.03.2025.

З аналізу наведених обставин та приписів Закону № 2464-VI встановлено, що позивач у спірний період з 2017 року, в розумінні зазначеного закону, був застрахованою особою.

Варто зазначити, що Законом №2464-VI не визначено обов`язку фізичної особи - підприємця сплачувати єдиний внесок за себе самостійно у разі, коли така особа не веде підприємницьку діяльність, а працевлаштована як найманий працівник за трудовим договором і єдиний внесок за неї сплачує роботодавець.

Отже, саме на роботодавців як страхувальників у спірний період були покладені обов`язки щодо систематичної сплати єдиного внеску із заробітної плати позивача.

При цьому, як стверджує позивач, у періоди за який відповідачем нарахований єдиний внесок, він, як фізична особа-підприємець, господарської діяльності не здійснював та доходу від такої діяльності не отримував.

Таким чином у періоді з 2017 року по 2020 рік, в якому за позицією контролюючого органу позивачем не сплачено єдиний внесок, за позивача сплачено єдиний внесок роботодавцем, а тому він звільняється від обов`язку по сплаті у цей період єдиного внеску.

Доказів зворотного відповідачем не надано і судом не встановлено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 у справі № 160/3114/19.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 №Ф-12285-17 на суму 21030,90 грн та наявність підстав для її скасування.

Відповідно до п.1 Розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за № 321/35943, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

П.1 Розділу ІІ, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року в адміністративній справі № 826/9288/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки суд, дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 №Ф-12285-17 на суму 21030,90 грн є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці позивача шляхом виключення самостійно нарахованої недоїмки з сплати єдиного внеску в сумі 21030,90 грн є належним способом захисту порушеного права позивача.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частин 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 840,00 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-12285-17 від 15.05.2019, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 №Ф-12285-17 на суму 21030,90 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві здійснити коригування даних інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 шляхом виключення самостійно нарахованої недоїмки у розмірі визначеному податковою вимогою від 15.05.2019 №Ф-12285-17 на суму 21030,90 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,00 грн (вісімсот сорок гривень 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Повне судове рішення складено 02.05.2025.

Суддя Б.В. Богатинський