Справа № 380/1826/25
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1826/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій, з урахуванням змісту уточненої позовної заяви, просить зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу матеріальне і грошове забезпечення всіх видів за посадою, яку він займав до зарахування у розпорядження, а саме з 01.09.2024 року по 01.02.2025 року.

Посилається на те, що 26.02.2022 року призваний на військову службу в органи Служби безпеки України згідно з Указом Президента України від 26.02.2022 року №69/22 «Про загальну мобілізацію» за абз.3 ч.7 ст.23 та ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за призовом під час мобілізації на особливий період до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію. Зазначив, що згідно з наказом №47-OС-дск від 29.01.2024 року його було зараховано у розпорядження начальника управління Служби безпеки України у Львівській області у відповідності до підп.«в» п.48 (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року №1262/2007 (надалі Положення №1262/2007). Однак вказав, що з 26.07.2024 року, по закінченню шестимісячного терміну перебування у розпорядженні начальника управління Служби безпеки України у Львівській області, йому була припинена виплата грошового забезпечення відповідно до абз.3 п.6 глави 1 розділу IV Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 10.04.2018 року №515/ДСК. Позивач вважає, що припинення нарахування і виплати грошового забезпечення є незаконним та порушує його права, гарантовані Конституцією України. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що 26.01.2024 року старшим слідчим в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_1 повідомлено про підозру в організації незаконного переправляння осіб через державний кордон України, тобто про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Відповідно до даного повідомлення про підозру, наказом Управління Служби безпеки України у Львівській області від 29.01.2024 року №47-ОС/ДСК ОСОБА_1 з 26.01.2024 року зараховано у розпорядження начальника Управління на підставі підп.«в» п.48 Положення №1262/2007. Зазначила, що порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованим в розпорядження відповідних начальників або керівників, визначений Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10.04.2018 року №515/ДСК (далі Інструкція №515). Згідно п.6 глави 1 розділу IV Інструкції №515, після закінчення строків перебуванні у розпорядженні, передбачених підпунктами «а», «б», «г», «е», «є», «и» пункту 48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільнені з військової служби), а у випадках, передбачених підпунктом «в» пункту 48 Положення, - після спливання шести місяців з дня зарахування в розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішенням Голови Служби безпеки України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці. Враховуючи вищезазначене, у зв`язку із відсутністю рішення Голови Служби безпеки України щодо продовження виплати грошового забезпечення майору ОСОБА_1 після закінчення шестимісячного терміну, відповідно до п.3 та п.6 глави 1 та розділу IV Інструкції №515, виплата грошового забезпечення припинена після спливання шестимісячного терміну з дня зарахування позивача у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області. Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 10.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 17.03.2025 року залишено без задоволення заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, майор ОСОБА_1 , призваний на військову службу в органи Служби безпеки України згідно з Указом Президента України від 26.02.2022 року №69/22 «Про загальну мобілізацію» за абз.3 ч.7 ст.23 та ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за призовом під час мобілізації, на особливий період до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію, з 26.02.2022 року.

26.01.2024 року позивач зарахований у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області за підп.«в» п.48 Положення №1262/2007 відповідно до наказу від 29.01.2024 року №47-ОС/дск. Підставою для видачі цього наказу слугувало повідомлення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, від 26.01.2024 року про підозру в організації незаконного переправляння осіб через державний кордон України, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 Кримінального кодексу України.

Згідно з довідкою фінансового відділу УСБУ у Львівській області від 20.02.2025 року №62/21-87, у зв`язку із відсутністю рішення Голови Служби безпеки України щодо продовження виплати грошового забезпечення майору ОСОБА_1 після закінчення шестимісячного терміну, відповідно до п.3 та п.6 глави 1 та розділу IV Інструкції №515, виплата грошового забезпечення припинена після спливання шестимісячного терміну з дня зарахування позивача у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення у період з 01.09.2024 року по 01.02.2025 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

За ч.ч.2 та 4 ст.43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.ч.1, 4 [пунктів 1, 4] ст.9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.30 Закону України від 25.03.1992 року №2229-ХІІ «Про Службу безпеки України», форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704) установлено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до п.8 Постанови №704, умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України регламентується, зокрема, Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27.12.2007 року №1262/2007 (далі - Положення №1262/2007; тут і далі в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом «в» п.48 цього Положення №1262/2007 встановлено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом.

Також приписами п.48 [абзаців 14, 16] Положення №1262/2007 визначено, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.

Наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10.04.2018 року №515/ДСК затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України №515/ДСК.

Згідно з п.1 розділу І Інструкції №515, ця Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України.

Відповідно до п.2 розділу I Інструкції №515, грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 розділу I Інструкції №515 встановлено, що грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується військовослужбовцям Служби безпеки України, які, зокрема перебувають у розпорядженні відповідних начальників (керівників) органів, підрозділів, закладів та установ Служби безпеки України.

Згідно з п.1 глави 1 розділу IV Інструкції №515, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження відповідних начальників або керівників, здійснюється на підставі наказів по особовому складу органів, підрозділів, закладів та установ Служби безпеки України, що готуються підрозділами кадрового забезпечення та погоджуються з відповідними фінансовими і юридичними підрозділами.

Відповідно п.3 глави 1 розділу IV Інструкції №515, за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників за підставою, передбаченою підпунктом «в» пункту 48 Положення (крім випадків, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу), зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження.

Порядок продовження виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідного начальника визначений абзацами 3-4 п.6 глави 1 розділу IV Інструкції №515.

Так, відповідно до абз.3 п.6 глави 1 розділу ІV цієї Інструкції, після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених підпунктами «а», «б», «г», «ґ», «е», «є», «и» пункту 48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільнені з військової служби), а у випадках передбачених підпунктом «в» пункту 48 Порядку - після спливання шести місяців з дня зарахування в розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішеннями Голови Служби безпеки України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що після спливу шестимісячного строку перебування у розпорядженні на підставі підп.«в» п.48 Положення №1262/2007 виплата грошового забезпечення такому військовослужбовцю припиняється. При цьому, подальша виплата грошового забезпечення може здійснюватися виключно за рішенням Голови Служби безпеки України на підставі мотивованого рапорту начальника або керівника, у розпорядженні якого перебуває такий військовослужбовець.

Суд встановив, що з 26.01.2024 року майор ОСОБА_1 зарахований у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області за підп.«в» п.48 Положення №1262/2007 відповідно до наказу від 29.01.2024 року №47-ОС/дск.

Підставою для видачі цього наказу слугувало повідомлення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, про підозру в організації незаконного переправляння осіб через державний кордон України, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 Кримінального кодексу України.

Згідно з довідкою фінансового відділу УСБУ у Львівській області від 20.02.2025 року №62/21-87, у зв`язку із відсутністю рішення Голови Служби безпеки України щодо продовження виплати грошового забезпечення майору ОСОБА_1 після закінчення шестимісячного терміну, відповідно до п.3 та п.6 глави 1 та розділу IV Інструкції №515, виплата грошового забезпечення припинена після спливання шестимісячного терміну з дня зарахування позивача у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області.

У свою чергу, суд враховує, що відповідач у відзиві на позовну заяву посилалась на те, що листом Центрального апарату Служби безпеки України від 06.12.2024 року №11/2-11045 відмовлено у погодженні виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 . Однак такий лист у матеріалах справи відсутній.

Як уже зазначено судом вище, положеннями Інструкції №515 відповідач не наділений правом самостійно приймати рішення про виплату позивачу грошового забезпечення після закінчення шестимісячного строку перебування останнього у розпорядженні начальника Управління.

При цьому, суд зауважує, що за правилами ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на зазначене, дії/бездіяльність начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області щодо подання/неподання Голові Служби безпеки України мотивованого рапорту стосовно подальшої виплати грошового забезпечення позивачу, не може бути оцінена судом у рамках даної справи, позаяк такі правовідносини виходять за межі предмету доказування в цій справі.

Щодо посилань позивача про невідповідність абз.п.6 глави 1 розділу ІV Інструкції №515 вимогам п.48 Положення №1262/2007, суд зауважує, що врегулювання означеною нормою Інструкції №515 питання забезпечення грошового забезпечення військовослужбовців після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених, зокрема, підп.«б» п.48 Положення №1262/2007, не свідчить про протиправність цієї норми та/або її нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Крім того, вказане було предметом судового дослідження у межах справи №320/1885/23. Так, постановою Верховного Суду від 20.02.2025 року залишено без змін рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 року в справі №320/1885/23, якими відмовлено у задоволенні позову до Служби безпеки України про визнання протиправними та нечинними положень нормативно-правового акту.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що відповідач, не виплачуючи позивачу грошове забезпечення після закінчення шестимісячного строку його перебування у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією та законами України, а тому правові підстави для виплати грошового забезпечення з 01.09.2024 року, як про це просить позивач у позовній заяві, відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 05.05.2025 року.