Справа № 640/8338/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2025 року м. Рівне №640/8338/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Київській області
визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про:

визнання протиправною відмови Головного управління Національної поліції у Київській області, викладену в листі від 20.02.2020 №29/К-139 у проведенні призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2015 №850 ОСОБА_1 ;

зобов`язання Головного управління Національної поліції у Київській області призначити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу за встановленою 13.04.2016 2 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, у розмірі права на отримання одноразової грошової допомоги визначеного відповідно до підпункту 2 пункту "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, а саме 200 кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 13.04.2016 та виплатити ОСОБА_1 грошову суму одноразової грошової допомоги від призначеного 200 кратного розміру одноразової грошової допомоги з врахуванням відмінусування від визначеної суми одноразової грошової допомоги вже отриманої грошової суми розміром 144 000,00 грн.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, закони України «Про міліцію», «Про Національну поліцію», Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, та зазначає, що відповідачем виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності у меншому розмірі, ніж передбачено Порядком № 850.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача у письмовому відзиві, поданому до суду, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що оскільки позивача було звільнено зі служби в поліції, то правових підстав для виплати йому грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, немає. Крім того, представник відповідача вказує, що відповідно до пункту 4 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" при встановленні ІІ групи інвалідності передбачена виплата одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим відповідачем нараховано одноразову грошову допомогу у розмірі 144000,00 грн.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримав позицію, викладену в адміністративному позові, та вважає, що твердження відповідача викладені у відзиві є необґрунтованими.

17.03.2025 відповідач подав додаткові пояснення у справі, в яких просив у задоволенні позову відмовити повністю.

На виконання вимог частини третьої статті 29 КАС України, Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду"" від 16.07.2024 № 3863-IX та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, у зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва судову справу №640/8338/20 передано на розгляд та вирішення Рівненському окружному адміністративному суду.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Рівненського окружного адміністративного суду від 06.03.2025, головуючим суддею для розгляду справи №640/8338/20 призначено суддю Борискіна С.А.

Ухвалою суду від 11.03.2025 адміністративну справу прийнято до провадження та розпочато розгляд спочатку.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в ОВС України з 01.09.1997 по 06.11.2015 рік, службу в Національній поліції України з 07.11.2015 року по 26.01.2016 рік.

26.01.2016 позивача було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», що підтверджується витягом з наказу Головного управління «По особовому складу» № 21 о/с.

Підставою звільнення за станом здоров`я, є Свідоцтво про хворобу № 79/3В від 25.01.2016 року з причинним зв`язком захворювання, що пов`язане з проходженням служби в ОВС.

На час огляду позивача, 13.04.2016 року Медико-спеціальна експертна комісія встановила втрату працездатності на 70%, та встановила первинно 2 групу інвалідності.

При повторному огляді МСЕК, позивачу довічно встановлено 2 групу інвалідності "захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС" з 19.01.2017 року.

10.04.2018 року було проведена виплата ОГД на позивача розрахунковий рахунок в Ощадбанку в сумі 144000, 00 гривень.

Вбачаючи своє право на отримання ОГД згідно Порядку 850, 03.02.2020 року позивач повторно звернувся із заявою до відповідача про проведення виплати ОГД відповідно до Порядку 850.

Листом відповіддю № 29/К-404 від 10.04.2018 ГУНП в Київські області відмовив у призначенні та виплати ОГД відповідно до Порядку 850.

Позивач, вважаючи відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму протиправною, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII) та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог статті 23 Закону № 565-XII, постановою № 850 затверджено Порядок № 850.

В силу пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Згідно пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року), визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Разом з тим, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Відповідно до частини другої статті 97 Закону № 580-VIII, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється МВС.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII, наказом МВС від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Як вбачається з матеріалів справи, що 07 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до ГУ Нацполіції, тобто, з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону № 580-VIII, а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4.

Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 822/764/18 висловила правову позицію, згідно якої поліцейський, який проходить службу в поліції, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 580-VIII, виплата якої здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського на підставі Порядку № 4.

Відтак, за зазначеного правового регулювання спірних правовідносин, враховуючи правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 822/764/18, суд наголошує на тому, що оскільки право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону № 580-VIII та Порядку № 4, то йому підлягає нарахуванню і виплаті одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому саме цим Законом, а не Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850.

Відповідно до Закону № 580-VIII (у редакції чинній на момент встановлення інвалідності) , а саме стаття 99 цього закону, була викладена наступним чином:

"Розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги: ч. 4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Отже, позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, спірну допомогу у розмірі, передбаченому Законом № 580-VIII та Порядком № 4 (90 розмірів прожиткового мінімуму), встановленого для працездатних осіб, в якому прийнято рішення про виплату, позивачу вже було виплачено у розмірі 144000,00 грн.

За таких обставин, оскільки позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу згідно Закону № 580-VIII та Порядку № 4, а положення Порядку № 850, до спірних правовідносин не застосовуються, то підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваних рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до норм ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 травня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Київській області (вул. Володимирська, 15,Мсп601,Центральна Частина Києва, Київ,01601, ЄДРПОУ/РНОКПП 40108616)

Суддя С.А. Борискін