Справа № 320/28990/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року № 320/28990/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом приватного виконавця округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича

до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича

третя особа Акціонерне товариство "Укргазвидобування"

про визнання протиправним та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

I. Зміст позовних вимог

Приватний виконавець округу м. Києва Жаботинський І.В. звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконаця вионавчого округу Київської області Крегула І.І., третя особа - Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської обл. Крегула Івана Івановича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 12.07.2023 №12065.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вважає неправомірними дії відповідача щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 30.09.2022 року є чинною та не виконаною, при цьому наказ Господарським судом м. Києва виданий на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 у справі № 910/18618/17 є виконаний з урахуванням результату касаційного оскарження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 29.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 07 вересня 2023 року о 16:30.

01.09.2023 від позивача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до прийняття рішення у справі №320/27015/23.

07.09.2023 ухвалою суду зупинено розгляд справи.

08.09.2023 від представника третьої особи до суду надійшли пояснення щодо позову.

08.11.2024 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

11.02.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 03 березня 2025 року о 15.30 год.

03.03.2025 до суду надійшли пояснення третьої особи, сторони у судове засідання не прибули.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи строки розгляду справи, передбачені ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неявка всіх учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами у справі.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

В межах виконавчого провадження № 60310286 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 15.10.2019 № 910/18618/17 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Артемчуком Т.В. було стягнуто з рахунків АТ «Укргазвидобування» та перераховано стягувачу в рахунок часткового погашення боргу згідно з виконавчим документом у даній справі грошові кошти в розмірі 73 803 518,10 грн.

За наслідком нового розгляду справи № 910/18618/17 постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 у справі № 910/18618/17 було прийнято нове рішення, яким стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» 9702793,73 грн 3% річних від суми простроченого кредиту, 77647468,01 грн. простроченої заборгованості за процентами, 3443600,1 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 3167407,60 грн 3% річних від суми прострочених процентів, 18000000,00 грн штрафу, 86100000,00 грн інфляційних витрат за простроченим основним боргом 17689315,08 грн. заборгованості інфляційних витрат за простроченими процентами (на загальну суму 215 750 530,55 грн).

На виконання даної постанови Господарським судом м. Києва видано наказ від 30.09.2022 № 910/18618/17.

Із врахуванням раніше стягнутої суми, на момент прийняття постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 у справі № 910/18618/17 та видачі наказу Господарського суду м. Києва від 30.09.2022 № 910/18618/17, залишок боргу АТ «Укргазвидобування» перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» складав 141 947 012,45 грн. (215 750 530,55 - 73 803 518,10).

30.09.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жаботинським І.В. було відкрито виконавче провадження № 69963862 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 30.09.2022 № 910/18618/17 в частин залишку стягнення боргу у сумі 141 947 012,45 грн, а також одночасно винесено постанову про стягнення з боржник основної винагороди, якою стягнуто з боржника АТ «Укргазвидобування» на користь стягувача ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця в сумі 14 194 701,24 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 04.10.2022 у справі № 910/18618/17 було зупинено виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

05.10.2022 приватним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69963862. До зупинення вчинення виконавчих дій приватним виконавцем з рахунків АТ «Укргазвидобування було примусово стягнуто 1 213 583,20 грн.

Таким чином, приватний виконавець отримав право на основну винагороду в розмірі 110 307,32 грн., яка пропорційна примусово стягнутій сумі.

Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 910/18618/17 було скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 в частині стягнення з АТ «Укргазвидобування» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» 77647468,01 грн. заборгованості за простроченими процентами, 3443600,13 грн. пені з несвоєчасне повернення процентів за кредитом, 3167407,60 грн 3% річних від суми прострочених процентів 18000000,00 грн. штрафу, 17689315,08 грн. інфляційних витрат за простроченими процентами.

В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022, а саме: в частині стягнення 9702739,73 грн 3% річних від суми простроченого кредиту та 86100000,00 грн інфляційних витрат за простроченим основним боргом залишено без змін.

Отже, сума боргу за Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 910/18618/17 склала 95 802 739,73 грн, з урахуванням попередніх часткових стягнень коштів в межах виконавчих проваджень ВП № 60310286 (73 803 518,10 грн, ПВ Артемчук Т.В.) та ВП № 69963862 (1 213 583,20 грн, ПВ ОСОБА_1 ).

Залишок заборгованості АТ «Укргазвидобування» перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» склав 20 785 638,43 грн (95 802 739,73 - 73 803 518,10 - 1 213 583,20). 21.06.2023 АТ «Укргазвидобування» самостійно перераховано кошти у розмірі 20 785 638,43 грн. на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор», а 28.06.2023 АТ «Укргазвидобування» також на рахунок стягувача були перераховані кошти у сумі 110 509,96 грн, утриманій приватним виконавцем в рахунок погашення витрат виконавчого провадження в сумі 202,64 грн. та основної винагороди у розмірі 110 307,32 грн. пропорційно примусово стягнутій сумі боргу.

Про самостійну сплату боргу в означених сумах стягувач повідомив приватного виконавця повідомленнями від 28.06.2023 № 28/06-1 та № 28/06-2.

Платіжним дорученням № 5 від 28.06.2023 приватний виконавець перерахував ТОВ «Фінансова компанія «Фінгру Фактор» кошти в сумі 1 103 073,24 грн., примусово стягнуті з рахунків АТ «Укргазвидобування».

Таким чином, борг за Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 910/18618/17 був сплачений у повному обсязі, з якого відповідачем було примусово стягнуто лише 1 213 583,20 грн. а решта боргу у сумі 20 785 638,43 грн. сплачена АТ «Укргазвидобування» самостійно у той час, коли виконавче провадження було зупинено.

29.06.2023 виконавче провадження № 69963862 було закінчене приватним виконавцем, у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа.

12.07.2023 приватний виконавець Жаботинський І.В. звернувся із заявою до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. про відкриття виконавчого провадження примусового виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 30.09.2022 № 69963862 частині стягнення 2 089 620,84 грн.

12.07.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 12065, яким на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», було повернуто постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 30.09.2022 № 69963862 без прийняття до виконання.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі 320/27015/23 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Приватного виконавця округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович про визнання протиправними дій щодо звернення до виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 30.09.2022 № 69963862, в частині стягнення 2089620,84 грн та визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 30.09.2022 № 69963862 відмовлено.

Вважаючи протиправним повідомлення Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 12.07.2023 № 12065, позивач звернувся з цим позовом до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до приписів ч. ч. 1 та 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з приписами ч. ч. 1-5 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання приписів ст. 31 цього Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі також - Порядок №643).

Пунктом 19 цього Порядку визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

VI. Оцінка суду

Згідно приписів ч. ч. 1 та 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з приписами ч. ч. 1-5 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання приписів ст. 31 цього Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі також - Порядок №643).

Пунктом 19 цього Порядку визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Судом встановлено, що 30.09.2022 відповідач відкрив виконавче провадження № 69963862, в межах якого здійснювалося виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 № 910/18618/17 про стягнення коштів з позивача.

Того ж дня, 30.09.2022 відповідачем було винесено постанову про стягнення з позивача основної винагороди.

Разом із тим оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 12065, прийняте відповідачем на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», яким було повернуто постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 30.09.2022 № 69963862 без прийняття до виконання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання: в інших випадках, передбачених законом. Також відповідачем у спірному повідомленні зазаначено, що сам факт винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди не є підставою для стягнення за нею коштів.

Судом встановлено, що наказ Господарського суду м. Києва від 30.09.2022 № 910/18618/17, з урахуванням постанови Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 910/18618/17 був виконаний у повному обсязі.

29.06.2023 виконавче провадження № 69963862 було закінчене приватним виконавцем, у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа.

Таким чином суд вважає, що оскільки постанову про стягнення з позивача основної винагороди звернуто до виконання за наслідком виконання наказу Господарського суду м. Києва від 30.09.2022 № 910/18618/17 у повному обсязі, у відповідача були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документа без виконання в частині стягнення 2089620,84 грн.

Суд звертає увагу на тому, що відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Також, і згідно з ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Таким чином, з наведеного слідує, що відповідач в день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2022 № 69963862, у силу норм Закону, повинен був винести оскаржувану постанову, що власне і було зроблено.

Крім того, суд зазначає, що аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють діяльність приватних виконавців, і ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» указує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 260/801/19, від 10.09.2020 у справі № 120/1417/20-а, від 28.10.2020 у справі № 640/13697/19.

Одночасно з цим, основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями. Згідно з приписами ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 640/13434/19, від26.08.2021 у справі № 380/6503/20.

Водночас, саме лише існування такої постанови, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення основної винагороди, не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №420/6845/18).

Також, у своїй практиці Верховний Суд вже зауважував, що для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у виді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).

Враховуючи, що на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір фактично стягнутих сум чи остаточну вартість переданого майна за наслідками фактичного виконання приватним виконавцем, суди мають перевіряти механізм розрахунку, застосованого виконавцем при визначенні суми основної винагороди та наведеного ним у постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Суд зауважує, що необхідно мати на увазі, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 160/5321/20, від 08.07.2021 у справі № 360/2855/20, від 24.12.2021 у справі № 200/3149/21-а.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, виходячи з меж позовних вимог суд вважає що адміністративний позов підлягає задоволенню.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Судом встановлено, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської обл. Крегула Івана Івановича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 12.07.2023 №12065.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь приватного виконавця округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича (РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 8) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Леонтович А.М.