Справа № 280/9824/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 травня 2025 року Справа № 280/9824/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ"

до - Тернопільської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (далі по тексту позивач) до Тернопільської митниці (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403070/2024/000146/2 від 17.05.2024;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» судові витрати по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок прийняття відповідачем 17.05.2024 рішення № UA403070/2024/000146/2 про коригування митної вартості товару, загальну митну вартість задекларованих товарів було скориговано митницею із застосуванням резервного (другорядного) методу (2-r), відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Паралельно з цим, відповідачем було відмовлено у прийнятті поданої митної декларації шляхом оформлення відповідної картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач вважає, що позивач надав усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним (першим) методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості товарів. Стверджує, що відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність оскаржуваного рішення. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 12.11.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві відповідно до якого зазначено, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, однак, такі документи декларантом надані не були, у зв`язку із чим відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості. Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Ухвалою суду від 12.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника Тернопільської митниці про розгляд за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

20.12.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ», (надалі «Покупець»), та компанією «QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL» CO., LTD., Китай (надалі «Продавець»), укладено зовнішньоекономічний договір купівлі - продажу № MSH-1-2022-TD (надалі «Договір»), предметом якого є поставка Продавцем Покупцю на територію України товарів, асортимент, кількість та ціни яких визначені у відповідних Специфікаціях (Додатках), що є невід`ємними частинами цього Договору.

Компанією «QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL» CO., LTD. (надалі «Продавець») на виконання умов зовнішньоекономічного договору № MSH-1-2022-TD від 20.12.2022 (надалі «Договір»), Специфікації № 10 від 12.12.2023, що є невід`ємною частиною Договору, та рахунку-фактури № QDAMT230721-4 від 29.01.2024, здійснено поставку товарів, а саме: Тачки (візки) ручні несамохідні, виробництва торговельної марки "Vitals", призначені для легких будівельних та садово-городних робіт, з суцільним металевим каркасом та коритом з листового металу (сталь), вантажопідйомністю 100-180кг, тачка одноколісна: -мод.100/180 к помаранчева - 2150 шт.;-мод.65/110-4m -1250шт.

Позивачем з метою здійснення митного оформлення товарів, ввезених на митну територію України в митному режимі імпорту, було подано до відділу митного оформлення № 3 митного посту «Тернопіль» Тернопільської митниці електронну митну декларацію (ЕМД) № 24UA71U2 від 16.05.2024, якою задекларовано партію отриманого товару. Номенклатура, кількість та характеристики зазначеної партії товару відображені у графі 31 ЕМД під порядковим номером 1 (Товар № 1).

Як вбачається з відомостей, внесених до графи 44 електронної митної декларації (ЕМД) № 24UA71U2 від 16.05.2024, уповноваженим представником позивача для здійснення митного оформлення вищезазначеної партії товарів було подано наступний перелік документів: Пакувальний лист б/н від 29.01.2024; Рахунок-фактура (інвойс) № QDAMT230721-4 від 29.01.2024; Коносамент № BW24010683 від 04.02.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 03607 від 27.04.2024; Декларація про походження товару № QDAMT230721-4 від 29.01.2024; Банківський платіжний документ щодо оплати товару № 227 від 19.04.2024; Рахунок-фактура за надані транспортно-експедиційні послуги № L71074 від 12.04.2024; Довідка про транспортні витрати б/н від 30.04.2024; Заявка № 1/73 від 12.12.2023; Специфікація № 10 від 12.12.2023; Зовнішньоекономічний договір № MSH-1-2022 від 20.12.2022; Договір про перевезення № 2110/912/2019 від 21.10.2019.

За результатами здійснення митного контролю правильності визначення декларантом заявленої митної вартості товарів, уповноваженою посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000146/2 від 17.05.2024. У графі 33 зазначеного рішення вказано, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у документах, поданих для митного оформлення, виявлено розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. На вимогу митного органу декларантом не було надано документів, що підтверджують митну вартість товару, зокрема: транспортні (перевізні) документи.

У зв`язку з відсутністю вищезазначених документів, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України (за наявності), митним органом було запитано наступні додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією."

Позивачем на виконання попередніх запитів митного органу листом вих. № 001-17/05 від 01.05.2024 додатково надало наступні документи: прайс-лист виробника від 14.11.2023; комерційну пропозицію виробника від 05.12.2023; банківську платіжну інструкцію № 227 від 19.04.2024, засвідчену банківською установою; виписку з банківського рахунку підприємства за квітень 2024 року.

Крім того, у вищезазначеному листі позивачем повідомило митний орган про те, що всі наявні у нього документи, які підтверджують вартість ввезених товарів та містять необхідні для їхньої ідентифікації реквізити, в повній мірі підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом. У зв`язку з цим позивач заявив про відсутність підстав для надання будь-яких інших додаткових документів у процесі митного оформлення задекларованих товарів та висловило прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

17.05.2024 відповідачем прийнято Рішення № UA403070/2024/000146/2 про коригування митної вартості товару, яким загальну митну вартість задекларованих товарів скориговано із застосуванням другорядного (резервного) методу (2-r) згідно зі ст. 64 МКУ. Також відповідачем оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що є відмовою у її прийнятті.

Позивачем з урахуванням пункту 2 частини 3 статті 52 Митного кодексу України було задекларувано спірну партію товару, а митницею було випушено товар у вільний обіг за ЕМД № 24UA45U0 від 17.05.2024.

Загальна сума різниці між розмірами митних платежів (податку на додану вартість та ввізного мита), розрахованими підприємством та скоригованими митним органом, становить 466 551,14 грн, що складається з 145 797,23 грн ввізного мита та 320 753,91 грн податку на додану вартість. Зазначений розрахунок різниці в митних платежах (ціна позову) відображено у графах 47 «Нарахування платежів» та «В» «Подробиці розрахунків» електронної митної декларації № 24UA71U2 від 16.05.2024.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000146/2 від 17.05.2024 протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.

При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Так, в спірному рішенні митним органом в якості розбіжності зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за рівнем визначеним декларантом, оскільки, подані до митного оформлення документи містять неточності, а саме:

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У зв`язку з відсутністю вищезазначених документів, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у графі 33 Рішення міститься прохання надати (за наявності) такі додаткові документи:

висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

каталоги, специфікації виробника товару.

Щодо твердження митниці «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - транспортні(перевізні) документи. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ (за наявності) такі додаткові документи: - копію митної декларації країни відправлення, суд зазначає.

Суд зазначає, що твердження митного органу щодо ненадання позивачем транспортних перевізних документів не відповідає встановленим обставинам справи. Матеріалами справи підтверджено, що позивач в процесі митного оформлення задекларованого товару було надано митному органу наступні документи, що стосуються перевезення: договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) № 2110/912/2019 від 21.10.2019, заявку на перевезення № 1/73 від 12.12.2023, коносамент № BW24010683 від 04.02.2024, рахунок на оплату послуг з перевезення № L71074 від 12.04.2024, довідку про транспортні витрати від 30.04.2024, міжнародну залізничну товаро-транспортну накладну № 03607 від 27.04.2024.

Аналіз наданих позивачем документів свідчить про здійснення мультимодального перевезення вантажу за маршрутом порт Циндао, Китай місто Тернопіль, Україна, на підставі єдиного договору. Вартість транспортних витрат, згідно з поданими документами, становить 8240,00 доларів США, з яких вартість перевезення до митного кордону України (маршрут Циндао Гданськ) складає 4 600,00 доларів США.

Суд вважає доведеним, що надані позивачем документи підтверджують факт прийняття товару до перевезення, його перевезення та числові показники заявленої транспортної складової митної вартості, є послідовними, взаємоузгодженими та ідентифікуються з задекларованим товаром, що надавало митному органу можливість здійснити їх перевірку. Відтак, твердження митного органу про ненадання позивачем транспортних перевізних документів при декларуванні товару є необґрунтованим.

Окремо суд зазначає, що здійснення позивачем оплати транспортних витрат у повному обсязі відповідно до платіжної інструкції № 39 від 03.06.2024, копію якої долучено до матеріалів справи, відбулося поза межами процедури митного оформлення та прийняття митним органом оскаржуваного Рішення.

Щодо ненадання позивачем копії митної декларації країни відправлення та висновку про вартісні характеристики товару, суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, зазначені документи є додатковими та надаються на запит митного органу (за їх наявності) виключно у випадку, якщо надані декларантом документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, ознаки підробки або неповноту відомостей, що впливають на правильність визначення митної вартості.

Матеріалами справи підтверджено відсутність у позивача копії митної декларації країни відправлення. Крім того, умовами зовнішньоекономічного контракту між позивачем та компанією «QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL» CO., LTD. надання копії митної декларації країни відправлення не передбачено.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.03.2019 у справі № 810/4116/17, відповідно до якої ненадання митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої вартості товару, якщо така вартість підтверджується іншими первинними документами.

Щодо висновку про вартісні характеристики товару, суд зазначає, що вартість та якість товару підтверджуються наданими позивачем первинними бухгалтерськими документами, а саме: специфікацією, рахунком на оплату, платіжною інструкцією, прайс-листом, комерційною пропозицією та випискою з банківського рахунку, які є взаємоузгодженими та не містять розбіжностей. За таких обставин, суд вважає обґрунтованим твердження позивача про відсутність необхідності у наданні додаткового висновку експертної організації.

Суд наголошує, що відповідно до чинного законодавства, витребування митним органом додаткових документів є правомірним лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Встановлено, що митним органом в процесі митного оформлення не було зазначено жодних конкретних розбіжностей у наданих позивачем документах, які б викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимоги митного органу щодо надання додаткових документів, оскільки надані позивачем документи є достатніми, не містять розбіжностей, ознак підробки та підтверджують числові значення складових митної вартості та ціну, фактично сплачену за товар.

Суд вважає помилковим твердження митного органу щодо відсутності документів, які б підтверджували причетність «PKP LHS Sp. z.o.o» та «Laude Smart Intermodal S.A» до перевезення залізничним транспортом, окрім накладної УМВС. Встановлено, що міжнародне перевезення задекларованого товару здійснювалося на підставі договору міжнародного морського перевезення (фрахту) № 2110/912/2022 від 21.10.2019, укладеного між позивачем з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (Замовник) та компанією «Global Container Lines Latvija SIA» (Перевізник).

Згідно з положеннями Конвенції ООН «Про морське перевезення вантажів 1978 року» та Міжнародної конвенції про уніфікацію деяких правил про коносамент від 25.08.1924, перевізником є особа, яка уклала договір морського перевезення з вантажовідправником, включаючи власника судна або фрахтувальника. Кодекс торговельного мореплавства України також визначає перевізника або фрахтівника як сторону, що зобов`язується здійснити перевезення вантажу.

Судом встановлено, що наявні заявка на перевезення № 1/73 від 12.12.2023, рахунок на оплату № L71074 від 12.04.2024 та довідка про транспортні витрати від 30.04.2024 свідчать про мультимодальний характер перевезення спірної товарної партії, що передбачає використання різних видів транспорту в рамках одного договору.

Відповідно до Закону України «Про мультимодальні перевезення», оператор мультимодального перевезення (в даному випадку «Global Container Lines Latvija SIA») має право залучати інших учасників до надання послуг перевезення. Розрахунки за такі послуги здійснюються за вільними цінами, визначеними між сторонами.

Таким чином, договірні відносини щодо перевезення спірного товару у позивача існують виключно з компанією «Global Container Lines Latvija SIA», яка виступає оператором мультимодального перевезення. Відсутність прямих договірних відносин між позивачем та залученими Перевізником субпідрядниками («PKP LHS Sp. z.o.o», «Laude Smart Intermodal S.A») об`єктивно зумовлює відсутність у позивача відповідних договорів, рахунків або платіжних документів між цими суб`єктами.

Суд вважає, що виставлений компанією «Global Container Lines Latvija SIA» загальний рахунок на оплату послуг з перевезення, який був оплачений позивачем, є належним підтвердженням транспортних витрат. Договірні та комерційні відносини між основним перевізником та залученими ним експедиторами не мають безпосереднього значення для визначення митної вартості товару позивачем.

З огляду на викладене, зауваження митного органу щодо відсутності рахунків, банківських платіжних документів та договорів між «Global Container Lines Latvija SIA» та «PKP LHS Sp. z.o.o», «Laude Smart Intermodal S.A» є безпідставними та не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.

Суд відхиляє твердження митного органу щодо можливої неповноти включення витрат, пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України, з огляду на наступне.

Встановлено, що зазначення станції відправлення товару ЗАМОСТЬ БОРТАТИЧЕ у залізничній накладній № 03607 від 27.04.2024, тоді як у коносаменті № BW24010683 від 04.02.2024, рахунку № L71074 від 12.04.2024 та довідці про транспортні витрати № б/н від 30.04.2024 вказано порт прибуття Гданськ, пояснюється особливостями мультимодального перевезення.

Судом з`ясовано, що Замость є терміналом, де здійснюється перевантаження контейнерів з широкої колії залізничної лінії LHS на стандартну колію для подальшого транспортування через польсько - український кордон у пункті перетину Хрубешов / Ізов. Таким чином, як Замость, так і порт Гданськ є складовими елементами єдиного маршруту перевезення задекларованого товару з порту Циндао (Китай) до міста Тернопіль (Україна).

Вартість транспортних послуг за весь маршрут перевезення була визначена компанією-перевізником у виставленому рахунку на оплату, який був повністю оплачений позивачем. Отже, витрати, пов`язані з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України, підтверджені позивачем у повному обсязі.

Посилання митного органу на розбіжності у визначенні проміжних пунктів маршруту перевезення в окремих транспортних документах не свідчать про неповноту декларування транспортних витрат, оскільки загальна вартість перевезення за весь узгоджений маршрут підтверджена належними документами.

Суд вважає необґрунтованими зауваження митного органу щодо розбіжностей у платіжній інструкції № 227 від 19.04.2024, виходячи з наступного.

Щодо посилання у графі 70 платіжної інструкції на реквізити документів, які не стосуються даної поставки, Суд зазначає, що у призначенні платежу чітко вказано здійснення попередньої оплати у сумі 20 682,40 доларів США відповідно до зовнішньоекономічного контракту № MSH-1-2022 від 20.12.2022 та специфікації № 10 від 12.12.2023, яка безпосередньо стосується задекларованого товару. Одночасне зазначення оплати за іншими специфікаціями до цього ж контракту, як вірно зауважує митний орган, не має відношення до митної вартості даної поставки і не вимагало надання відповідних документів.

Щодо більшої суми транзакції у графі 32 платіжної інструкції порівняно із сумою поставки за інвойсом № QDAMT230721-4 від 29.01.2024, Суд вважає це закономірним, оскільки у платіжній інструкції відображено загальну суму попередньої оплати за кількома специфікаціями, тоді як у специфікації № 10 та відповідному рахунку вказана вартість виключно задекларованого товару.

Судом встановлено, що пунктом 6 Специфікації № 10 визначено умови оплати, які передбачають попередню оплату в сумі 20 682,40 доларів США та остаточний розрахунок у сумі 24 322,60 доларів США протягом 90 днів з дати фактичного отримання товару.

Таким чином, сума попередньої оплати, зазначена у платіжній інструкції, повністю відповідає умовам Специфікації № 10, що підтверджує факт здійснення позивачем попередньої оплати вартості задекларованого товару. Для підтвердження сплаченої суми митному органу було надано виписку з банківського рахунку позивача.

Стосовно оплати залишку вартості товару в сумі 24 322,60 доларів США, Суд зазначає, що фактичне отримання товару позивачем відбулося 30.04.2024, тобто після дати декларування товару та прийняття оскаржуваного Рішення. Відповідно до умов Специфікації № 10, строк оплати залишку вартості на момент митного оформлення не настав, тому надання банківського платіжного документа на підтвердження такої оплати було неможливим.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні розбіжності у платіжній інструкції пояснюються особливостями здійснення попередньої оплати за кількома поставками в рамках одного контракту та умовами оплати, визначеними у Специфікації № 10, і не свідчать про недостовірність заявленої митної вартості.

Суд вважає необґрунтованими твердження митного органу щодо обмеження конкурентності у зв`язку із зазначенням у прайс-листі № б/н від 14.11.2023 та комерційній пропозиції № б/н від 05.12.2023 умов поставки виключно FOB QINGDAO, виходячи з наступного.

Чинним міжнародним законодавством не встановлено уніфікованих вимог до форми комерційної пропозиції та прайс-листа. За загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист повинен містити достатньо відомостей для інформування потенційного покупця про умови продажу товару, включаючи найменування, артикул, характеристики (за потреби), одиниці виміру, ціну (з обов`язковим зазначенням валюти), контактні дані продавця та інші умови продажу.

У даному випадку, комерційна пропозиція містить інформацію про отримувача пропозиції, найменування товару, кількість, умови поставки та ціну одиниці товару. Відомості, зазначені у комерційній пропозиції та прайс-листі, узгоджуються з іншими документами, наданими позивачем для митного оформлення, що не викликає сумнівів щодо їх відповідності задекларованому товару та наявності інформації про ціну, запропоновану для придбання.

Суд наголошує на положенні пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, яке закріплює принцип свободи підприємницької діяльності, не забороненої законом. Цей принцип включає свободу у виборі способів ініціювання підприємницьких правовідносин, у тому числі свободу форми прайс-листа.

З огляду на принцип свободи підприємницької діяльності, митний орган не має права втручатися у господарську діяльність декларантів шляхом відмови у прийнятті до уваги прайс-листа з мотивів наявності чи відсутності в ньому певних відомостей (реквізитів), якщо надана інформація є достатньою для ідентифікації товару та його ціни. У даному випадку, відсутність інших умов поставки, окрім FOB QINGDAO, не свідчить про недостовірність наданих документів або обмеження конкуренції з боку декларанта при визначенні митної вартості.

Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Документи, на які посилається відповідач не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 53 Митного кодексу України.

Отже, у ході судового розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Отже, подані декларантом до митного органу документи у своїй сукупності підтверджують заявлену товариством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Натомість, зазначені митницею у повідомленнях декларанту та рішенні про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Крім того, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, спірні Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Обставина про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.

Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа № 815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа № 815/3400/17.

Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 у справі № 809/1174/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

Зважаючи на те, що під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту спірного рішення про коригування митної вартості товару, слід дійти висновку, що наведені документи не містили жодних розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим наявні підстави вважати, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товарів за поданими декларантом документами, а тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

З огляду на викладене, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, суд уважає безпідставними та необґрунтованими. Їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

У зв`язку з наведеним суд уважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Суд також звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Законом чітко встановлено умови, за наявності яких, у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи закону зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість, під час розгляду цієї справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Суд зазначає, що досліджені первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Інші підстави, зазначені у спірних рішеннях про коригування митної вартості суд не бере до уваги, оскільки такі підстави не передбачені частинами 2-4 статті 53 МКУ.

Отже, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Приймаючи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів будь-яким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема, з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень та здійснення коригування митної вартості.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000146/2 від 17.05.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Платіжною інструкцією № 37288349 від 16.10.2024 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 6 998 грн 27 коп. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, приміщ. 23, ) до Тернопільської митниці (46400, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 38, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000146/2 від 17.05.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 998 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 27 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 05 травня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький