Справа № 644/2080/25
Суддя: Саркісян О. А.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/2080/25
Провадження № 2-а/644/114/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

Індустріальний районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Саркісян О.А.,

за участю секретаря судових засідань Мухіна Є.М.,

розглянувши за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з викликомсторін адміністративну справу №644/2080/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА №41722700 від 01.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, про скасування постанови ЕНА №41722700 від 01.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП в якому просить суд: постанову ЕНА №41722700 від 01.03.2025 року, складену інспектором Управління патрульної поліції Сулеймановим Агіл Аріф огли за ч.3 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 , визнати незаконною; адміністративну справу від 01.03.2025 року за ч.3 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; постанову ЕНА №41722700 від 01.03.2025 року, складену інспектором Управління патрульної поліції Сулеймановим Агіл Аріф огли за ч.3 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 01.03.2025 приблизно о 10-00 год., керуючи траспортним засобом Мерседес-Віто був безпідставно зупинений патрульним автомобілем за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 124. З приводу зупинки інспектор патрульної поліції Сулейманов А.А.о. надав пояснення, що він вважає, що позивач порушує правила дорожнього руху шляхом керування транспортним засобом без проходження обов`язкового техогляду. Позивач вважає, що автомобіль, яким він керує, не використовуєтся з метою отримання прибутку шляхом перевезення пасажирів та вантажу. Тому відповідно роз`яснення Верховного Суду України, обов`язковому техогляду не підлягає. Незважаючи на це інспектор склав постанову з якою позивач не згодний. Постанова складалась без присутності свідків, вимоги щодо забезпечення позивача правничою допомогою були проігноровані інспектором, факт відмови від підпису про ознайомлення з постановою не зафіксований належним чином.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.03.2025 року зазначену вище заяву залишено без руху.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.03.2025 року відкрито провадження по зазначеній зазначеній справі. Розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.04.2025 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено. Замінено первинного відповідача - Управління патрульної поліції в Харківській області - на належного відповідача Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

29.04.2025 представник відповідача, через систему «Електронний суд», надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування якого зазначив, що 01.03.2025 близько 10:16 за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 124 екіпажом управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції було виявлено рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Оскільки зовнішні ознаки транспортного засобу свідчили про його тип, як вантажного фургона, інспектором патрульної поліції було перевірено номерний знак зазначеного транспортного засобу на наявність технічного огляду за інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України». Було виявлено відсутність проходження обов`язкового технічного огляду. Встановлена інформація є обґрунтованою підставою вважати, що водій транспортного засобу може бути причетним до вчинення адміністративного правопорушення. За даних обставин вищезазначений транспортний засіб зупинено на підставі пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час встановлення обставин події підтвердилась вищезазначена інформація, виявилось, що автомобіль дійсно належить юридичній особі Акціонерному товариству «УКРТЕЛЕКОМ», яке здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку та не пройшов обов`язковий технічний контроль в порушення п.31.3 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що об`єктивно вказувало на ознаки вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, за результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП інспектором винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4254841 від 12.03.2025 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 триста сорок) гривень. Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за ознаками частини третьої статті 121 КУпАП. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 : MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI з державним номерним знаком НОМЕР_1 , дата останньої реєстрації 15.08.2018, по типу кузову є спеціалізованим вантажним фургоном малотонажним-В, повна маса якого складає 2770 тонн, 2006 року випуску. Тому, з урахуванням вантажного типу транспортного засобу, відповідач приходить до висновку про те, що автомобіль MERCEDES-BENZ VITO відповідно до наведених вимог частини шостої статті 35 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Порядку підлягає обов`язковому періодичному технічному контролю. Разом з тим, станом на момент винесення спірної постанови 01.03.2025 позивач порушив вказані норми, не провівши вчасно технічний контроль. В подальшому у заяві від 29.04.2025 року відповідач повідомив, що 14.04.2025 представником відповідача було направлено до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту відзиву вбачається, що на сторінці другій в останньому абзаці зазначено про належність транспортного засобу юридичній особі Акціонерному товариству «УКРТЕЛЕКОМ». Зміст згаданого абзацу не відповідає дійсності та було помилково зазначено у тексті відзиву. Просить суд вважати за дійсний останній абзац на сторінці другій у наступному викладенні: «Під час встановлення обставин події підтвердилась вищезазначена інформація, виявилось, що автомобіль MERCEDES-BENZ VITTO 109 CDI з державним номерним знаком НОМЕР_1 є вантажним фургоном та не пройшов обов`язковий технічний контроль в порушення п.31.3 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що об`єктивно вказувало на ознаки вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення». Працівники поліції жодними своїми діями не перешкоджали позивачу в отриманні ним правової допомоги, однак останній вимагав саме у поліцейських надання безоплатної правової домоги. Чинним законодавством України не закріплено імперативного обов`язку поліцейського забезпечувати захисником особу, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення під час її розгляду. Оскільки норми закону, яка зобов`язує поліцейського забезпечувати саме правову допомогу особі під час розгляду справи, чинним законодавством не встановлено, тому аргументи позивача про порушення інспектором його права на захист є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

28.04.2025 позивач, через канцелярію суду, надав пояснення на відзив, в обгрунтування яких зазначив, що відповідно до довідки від 23.04.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особа-підприємець не зареєстрований, відповідно не використовує автомобіль мерседес Віто, 2005 р., державний номер НОМЕР_1 , з метою одержання прибутку. Згідно довідки з державної податкової служби №2030-25-18898 від 23.04.2025 «Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період з 2020-2025: прибуток з перевезення вантажів відсутній, прибуток з перевезення пасажирів відсутній. Відповідно довідки Головного Сервісного центру МВС, наданої суду відповідачем, за номерним знаком НОМЕР_3 діючий протокол ОТК не знайдено, оскільки автомобіль Віто з державним номером НОМЕР_4 не потребує ОТК. Крім того відповідач поушив права позивача, відмовивши йому в забезпеченні правової допомоги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.03.2025 інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Сулеймановим А.А.о. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правовпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4172700, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Зі змісту постанови слідує, що 01.03.2025року о 10-09 год. м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 124 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ VITTO 109 CDI державний номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п.31.3.б ПДР та ст.ст. 29, 35 ЗУ «Про дорожій рух».

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.121 КУпАП, а саме те, що позивач керував автомобілем, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3.б ПДР України та ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух».

Як убачається з інформації від 10.04.2025 Головного сервісного центру МВС за номерним знаком «ах7097ак» діючий протокол ОТК не знайдено, зазначений сервіс знаходиться у загальному доступі.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Пункт 31.3.б ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільце колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

Автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Вимоги про обов`язковий технічний контроль транспортних засобів регламентовано Законом України «Про дорожній рух», а порядок його проведення та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світло пропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Частина 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:1) для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; 2) для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тони, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; 3) для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

У той же час, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Як убачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ»,державний номерний знак НОМЕР_1 , має наступні характеристики: модель VITO 109 CDI, тип: спеціалізований вантажний спеціалізований фургон, малотонажний - В, повна маса - 2770, маса без навантаження 1790, категорія В, об`єм двигуна 2148, рік випуску - 2005, дата реєстрації 13.06.2006, рік випуску 2005, кількість сидячих місць з місцем водія 2.

Разом з цим, п. 2.13 Правил дорожнього руху України передбачено, що транспортні засоби, що належать до категорії В це автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг. (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, склад транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кг.

Однак, суд зауважує, що категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, вона вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. Тобто, по допустимій масі автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль може бути призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями бути вантажним. До такого висновку у своїй постанові від 17.10.2019 дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 126/1030/17.

Власне, саме на цю категорію транспортних засобів, які мають проходити обов`язковий технічний огляд кожні два роки і посилався інспектор поліції при складанні адміністративного матеріалу.

При цьому суд зазначає, що посилання позивача на те, що автомобіль, яким він керує, не використовуєтся з метою отримання прибутку шляхом перевезення пасажирів та вантажу, на підтвердження чого ним наданодовідку з державної податкової служби №2030-25-18898 від 23.04.2025 «Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період з 2020-2025: прибуток з перевезення вантажів відсутній, прибуток з перевезення пасажирів відсутній, не спростовують встановлених судом обставин, які зазначені вище щодо необхідності проходження обов`язкового технічного огляду транспортного засобу позивача.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, доводи позову не знайшли свого підтвердження, оскільки це спростовується наданими відповідачем доказами.

Судом вважається доведеним той факт, що позивач порушив вимоги п. 31.3.б ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП, інспектор під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, що вказує на законність постанови у справі про адміністративне правопорушення та є підставою для відмови у задоволені позову.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України. Так, ч. 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА №41722700 від 01.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Повний текст рішення виготовлений 01 травня 2025 року.

Суддя: О.А. Саркісян