Справа № 520/31840/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 р. Справа № 520/31840/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.01.25 по справі № 520/31840/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо непризначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як матері померлого військовослужбовця ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати п. 13 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №19/д від 20 вересня 2024 року, затверджений 23 вересня 2024 року Заступником Міністра оборони України;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як матері померлого військовослужбовця ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, на наявність у родини нині покійного молодшого сержанта ОСОБА_2 , що виконував обов`язки із захисту Батьківщини у зоні антитерористичної операції, гарантованого ст. 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" права на отримання одноразової грошової допомоги, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби. При цьому звертає увагу суду, що смерть ОСОБА_2 , настала внаслідок тяжкого захворювання, яке виникло під час виконання військового обов`язку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене п. 13 протоколу від 20.09.2024 № 19/д.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю), пов`язаною з захистом Батьківщини, та захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, в порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком, зокрема, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом). Аналогічна норма міститься у п. 19 Порядку № 975. Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №420 від 01.10.2021 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер внаслідок самогубства. Крім того, у наказі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 08.02.2017 № 302 також зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер внаслідок навмисного самоушкодження. Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", встановлений імперативний (присічний) термін (три роки) на протязі яких особа може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги. У разі перевищення цього строку, виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Поновлення, збільшення або зміна встановлених Законом строків (три роки) чинним законодавством не передбачена. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про смерть сер. НОМЕР_2 , виданим 30.12.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області; лікарського свідоцтва про смерть № НОМЕР_3 , виданим 29.12.2016 Харківським обласним бюро СМЕ ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . У свою чергу, позивач звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги лише 08 грудня 2023 року, тобто з пропущенням трьохрічного строку на реалізацію свого права.

Позивач надала до суду письмові пояснення, в яких просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Також посилалась на безпідставність твердження відповідача в апеляційній скарзі на пропущення позивачем трирічного строку звернення з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки нею вказаний строк не пропущено.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .

28 грудня 2016 року військовослужбовець ОСОБА_2 вчинив самогубство в туалеті їдальні військового госпіталю.

Згідно витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовслужбовців від 25.09.2017 №362 встановлено, що у молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1984 р.н., травма - "Різані рани шиї. Крововтрата" одержана внаслідок навмисного самоушкодження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ; лікарським свідоцтвом про смерть № 3662-ДМ/16; актом спеціального розслідування за фактом загибелі військовослужбовця №72; наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №302 - одержана в результаті нещасного випадку, пов`язана з проходженням військової служби.

У висновку судово-психіатричної експертизи № 420 зазначено, що в психічному стані в ОСОБА_2 на час скоєння самогубства були присутні ознаки наявності важкого психічного захворювання - посттравматичного стресового розладу, стан загострення, яке було найбільш ймовірною причиною самогубства і яке було отримано під час бойових дій в зоні АТО.

Також згідно витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 21.08.2023 №2729 встановлено, що захворювання молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1984 р.н.: "Постравматичний стресовий розлад, стан загострення", наслідком якого стала травма: "Різані рани шиї. Кровотеча", яка послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта КНП "ОКЛ м. Слов`янськ" від 01.10.2021 №420. Встановлено, що наявні в позивача травми пов`язані з захистом Батьківщини. Постанову про причинний зв`язок зазначеної травми та протоколу засідання ВЛК Північного регіону від 25.09.2017 №362 - відмінити.

Позивач звернулася 07.12.2023 до Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою та письмовим обґрунтуванням де просила виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю).

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.10.2024 №14171/6 на адресу позивача направлено витяг з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.09.2024 №19/д, де вказано, що відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 №975 зазначено, що матері померлого військовослужбовця фактично відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 01.10.2021 №420, військовослужбовець ОСОБА_2 перебував у психічному стані та на час скоєння самогубства були присутні ознаки наявності важкого психічного захворювання - посттравматичного стресового розладу, стан загострення, яке було найбільш ймовірною причиною самогубства.

Також комісією було зазначено ст.16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, за умови, якщо загибель (смерть), військовослужбовця, є наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).

Позивач вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання протиправним та скасування рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене п. 13 протоколу від 20.09.2024 № 19/д та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю), пов`язаною з захистом Батьківщини, та захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, в порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі відповідно до Конституції України визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно до ст. 1 даного Закону соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (п.п. 2 п. 1 ст. 3 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII).

Згідно п. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно до п.п. 1 п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Нормою ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (ч. 1).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ч. 2).

Згідно визначення Сімейного кодексу до членів сім`ї відносяться подружжя, батьки та діти, інші члени сім`ї.

У відповідності до п. б) ч. 4 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або є інвалідами.

Згідно з долученим до матеріалів справи копією висновку судово-психіатричної експертизи №420, зазначено, що експертом(ами) отримано матеріали кримінального провадження №0006507, внесеного до ЄРДР від 28.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, де встановлено наступне.

ОСОБА_2 в період 11.09.2015 по 28.12.2016 брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції.

28 грудня 2016 року близько 19:25 ОСОБА_2 здійснив самогубство, шляхом різаних та колото-різаних поранень у шию, які супроводжувалися профузною кровотечою.

Однак як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №420, у ОСОБА_2 були присутні ознаки наявності важкого психічного захворювання - посттравматичний стресовий розлад, стан загострення, яке було найбільш ймовірною причиною смерті.

Крім того, 28.11.2023 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0006507, внесеного до ЄРДР від 28.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Підпунктом 1 п. 4 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно з п.п. 12, 13 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобовязаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як встановлено судом із наданих до матеріалів справи медичних документів, а саме висновку судово-психіатричного експерта № 420 від 01.10.2021: 1) ОСОБА_2 впродовж життя до грудня 2016 року хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав. 2) В період, який передував його загибелі (грудень 2016) та на час смерті ОСОБА_2 перебував, у стані важкого психічного захворювання - посттравматичного стресового розладу, стан загострення, яке було отримано під час бойових дій в зоні АТО. 3) До появи важкого психічного захворювання - посттравматичного стресового розладу, встановлених експертами психіатрами, у ОСОБА_2 , суїцидальних тенденцій не простежувалось. На фоні виниклих психічних порушень у грудні 2016 року у нього могли бути переживання суїцидального характеру. 4) ОСОБА_2 , в період 2015 та 2016 знаходився в психічному стані, спостерігалося два чітко окреслених, східних між собою епізоди з порушенням свідомості, дезорієнтування, безглуздою поведінкою. Обидва епізоди трапилися через недовгий час після отримання бойових поранень. 5) ОСОБА_2 перед смертю знаходився в психологічному стані замкнутості, емоційної притупленості, відстороненням від інших, несприятливості до оточуючого (які були переповнені думками переслідування). 6) ОСОБА_2 , в період, що передував його загибелі, перебував в стані сильного емоційного напруження, дана симптоматика відповідає поняттю "флешбек" - повторне переживання особами, які страждають на посстравматичний стресовий розлад психотравмуючих подій, яке нагадує маячні та галюцинаторні симптоми. Також на час самогубства, ОСОБА_2 , знаходився в стані загострення посстравматичного стресового розладу.

Згідно витягу із протоколу № 362 від 25.09.2017 року Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, молодшого сержанта ОСОБА_2 , травма "Різані рани шиї. Кровотеча", яка стала причиною смерті та одержана в результаті навмисного самоушкодження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 30.12.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області; лікарським свідоцтвом про смерть №3662-ДМ/16, виданим 29.12.2016 Харківським обласним бюро СМЕ; актом спеціального розслідування за фактом загибелі військовослужбовця № 72, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_4 , 12.01.2017; наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 08.02.2017 № 302 про результати службового розслідування за фактом загибелі військовослужбовця, в результаті нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби (а.с.10).

Однак, згідно витягу із протоколу № 2729 від 25.08.2023 року Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця захворювання молодшого сержанта ОСОБА_2 , "Посттравматичний стресовий розлад, стан загострення", наслідком якого стала травма: "Різані рани шиї. Кровотеча", яка послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта КНП "ОКПЛ м. Слов`янськ" від 01.10.2021 №140, військово-обліковою та медичною документацією - захворювання, травма та причина смерті, так, пов`язані із Захистом Батьківщини.

Постанову про причинний зв`язок зазначеної травми за протоколом засідання ВЛК Північного регіону від 25.09.2017 №362-відмінено (а.с.21).

Згідно витягу з протоколу вказано, що в поданих документах відсутнє рішення суду, яке підтверджує факт доведення до самогубства та повернуто документи на доопрацювання, та зазначено, що молодший сержант ОСОБА_2 , здійснив навмисне самоушкодження, про що зазначено в наказі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 08.02.2017 №302.

З витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 21.08.2023 №2729, зазначено, що смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 настала внаслідок "Посттравматичного стресового розладу, стан загострення" наслідком якого стала травма "Різані рани шиї. Кровотеча".

Тобто, витяг з протоколу №19/д від 20.09.2024 та витяг з протоколу №2729 від 21.08.2023 містить розбіжності, оскільки у витягу з протоколу №19/д від 20.09.2024 зазначено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 настала внаслідок "навмисного самоушкодження", а у витягу з протоколу №2729 від 21.08.2023 зазначено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 настала внаслідок "Посстравматичного стресового розладу", наслідком якого стала травма "Різані рани шиї.Кровотеча".

При цьому, оскаржуване рішення не містить оцінки обставин, наведених у висновку ВЛК та висновку експерта про обставини загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 .

Таким чином, дослідивши наявні у справі матеріали, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи рішення вірно врахував суспільно-політичний обов`язок захисту та підтримки учасників бойових дій в зоні Антитерористичної операції на Сході України та членів їх сімей, а тому дійшов обгрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування п.13 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №19/д від 20.09.2024, затвердженого 23.09.2024 Заступником Міністра оборони України.

Інших підстав для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у рішенні Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплати одноразової грошової допомоги, не наведено.

Враховуючи, встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю), пов`язаною з захистом Батьківщини, та захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, в порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням висновків суду.

Стосовно доводів апелянта про пропущення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 , син позивача ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 30 грудня 2016 року складено відповідний актовий запис №19157.

Позивач звернулась до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка відповідно до витягу з протоколу №9 від 27 січня 2020 року розглянувши подані документи дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що смерть настала внаслідок навмисного самоушкодження.

В подальшому постанову про причинний зв`язок зазначеної травми за протоколу засідання ВЛК Північного регіону від 25.09.2017 №362 відмінено, що підтверджується протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 21 серпня 2023 року №2729, яким встанволено, що у молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1984 р.н.: "Посттравматичний стресовий розлад, стан загострення", наслідком якого стала травма: "Різані рани шиї. Кровотеча", яка послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта КНП "ОКПЛ м. Слов`янськ".

У зв`язку із чим, позивач 08.12.2023 звернулась із заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просила здійснити їй одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) її сина молодшого сержанта ОСОБА_2 .

З огляду на що, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 вперше звернулась із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її сина у межах трирічного строку визначеного приписами п.8 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що підтверджується витягом з протоколу комісії №9 від 27.01.2020. В подальшому позивачем вчинялись активні дії щодо встановлення причинного зв`язку отриманої її сином травми, що стала наслідком смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів відповідача стосовно строків звернення позивача до суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 по справі № 520/31840/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова