Справа № 727/4478/25
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4478/25
Провадження № 2-а/727/117/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судового засідання Вакарчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1884 від 03.04.2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі.

Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 08 квітня 2025 року, він отримав постанову №1884 від 03.04.2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за неявку без поважних причин за повісткою №579247 від 11.10.2024 року, на 21.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач категорично не погоджується із вказаною постановою, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з грубими порушеннями норм матеріального і процесуального права. Зокрема, він вказує, що зазначеної повістки не отримував, повідомлення з пошти не надходило, фактичне місце проживання і реєстрації не змінював, а контактні дані були наявні як в органах ТЦК, так і у працівників місцевої пошти. Позивач ОСОБА_1 зазначає і про те, що неодноразово з`являвся до ТЦК, проходив ВЛК, отримав відстрочку на законних підставах у зв`язку з доглядом за хворим батьком. У матеріалах адміністративної справи, як стверджує позивач, відсутні будь-які докази, що підтверджують факт його ознайомлення з повісткою, факт її вручення, належного повідомлення про дату, час і місце явки, а також будь-які відомості, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що відповідачем не враховано його письмові пояснення, в яких він прямо заперечує факт отримання повістки.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову №1884 від 03.04.2025 року та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.04.2025 року відкрито провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак його представник, адвокат Клим В.А. скерувала до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомили. Відзив до суду не надходив.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось зважаючи на те, що в судове засідання учасники справи не з`явились.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом належними та допустимими доказами встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення №1884 від 03.04.2025 року, ОСОБА_1 , будучи військовозобовязаним та перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , без поважних причин і всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з?явився по повістці №579247 від 11.10.2024 року на 21.10.2024 року згенерованої Міністерством Оборони України та надісланий йому у вигляді поштового повідомлення... Своїми протиправними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період та вчинення адміністративного правопорушенняпередбаченого 4.3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 гривень (а.с.14-15).

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2024/012448923 від 15.10.2024 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

У відповідності до довідки №693 від 19.07.2022 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області Відділ №2 (м. Заставна), ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі №2 управлінні праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації і одержує компенсаційну виплату по догляду за особою з інвалідністю І групи загального захворювання ОСОБА_2 , з 07.11.2008 року по теперішній час (а.с.23).

З Довідки №1086 від 24 жовтня 2023 року, виданої Горішньошеровецькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає в АДРЕСА_3 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інвалідом І групи підгрупи «Б» та здійснює догляд за ним (а.с.24).

Згідно з Актом встановлення факту здійснення догляду від 24 жовтня 2023 року, виданим Горішньошеровецькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснює фактичний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є особою з інвалідністю І групи підгрупи «Б», на підставі довідки МСЕК серії 10 ААА № 349245 від 31.05.2012 року (а.с.25).

Зідно з відомостей з облікового документа (Резерв+), сформованого 04 березня 2025 року Міністерством оборони України, позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ОСОБА_3 ), має статус військовозобов`язаного та офіційно користується відстрочкою від мобілізації згідно з пунктом 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Окрім того, зазначено, що військово-облікові дані ОСОБА_1 були уточнені 25.02.2025 року (а.с.26).

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про проти-правність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відпо-відача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопору-шення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністра-тивне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної від-повідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, ві-деозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагля-ді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки до-рожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доку-ментами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміні-стративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови про адміністративне правопорушення №1884 від 03.04.2025 року, ОСОБА_1 , будучи військовозобовязаним та перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , без поважних причин і всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з?явився по повістці №579247 від 11.10.2024 року на 21.10.2024 року згенерованої Міністерством Оборони України та надісланий йому у вигляді поштового повідомлення... Своїми протиправними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період та вчинення адміністративного правопорушенняпередбаченого 4.3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 гривень.

Відповідно п.15 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яка затверджена постановою КМУ 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок) керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/ або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_7 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних мають серед іншого такі повноваження: у тому числі вживають заходів разом з представниками територіальних органів (підрозділів) поліції до адміністративного затримання та доставляння до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які відмовляються від отримання повісток або порушили правила військового обліку.

При цьому, відповідно до П. 49 Порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військовообліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Пунктом 50 Порядку передбачено, що право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки.

Відповідно до П.52 Порядку, під час перевірки військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фотота відеофіксації. У разі коли під час перевірки військово-облікового документа встановлено, що особа перебуває на військовому обліку в розвідувальних органах, то процес фото- і відеофіксації пред`явлення такими особами документів не здійснюється.

Так, у ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військовооблікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Разом з цим, суд звертає увагу і на те, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Так, зі змісту постанови вбачається, що підставою для її винесення стало те, що позивач ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, не з`явився за повісткою №579247, сформованою для виклику на 21.10.2024 року, без поважної причини, чим, на думку відповідача, порушив правила військового обліку під час дії особливого періоду.

Позивач у своїх письмових поясненнях вказав, що не отримував повістку, не був повідомлений про її надходження поштовим відправленням або будь-яким іншим способом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано жодного доказу того, що повістка №579247 була вручена позивачу особисто або що її вручення відбулося належним чином відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, рекомендований лист із позначкою Повістка ТЦК вручається особисто адресату. У разі його відсутності працівник поштового зв`язку інформує за наявним номером телефону та/або залишає повідомлення у поштовій скриньці. Лише після трьох робочих днів можливе повернення листа відправнику.

Однак, у супереч вищевикладеному, у справі відсутні будь-які докази, що позивача було належним чином повідомлено про необхідність з`явитися до органу ТЦК та СП ані повідомлення в скриньці, ані дзвінка, ані підпису про вручення, що вказує на порушення процедури доставки повістки.

Суд, зауважує і на тому, що з огляду на розмір населеного пункту, в якому мешкає позивач, а також наявність актуальних контактів як у працівників ТЦК та СП, так і у працівників поштового зв`язку, об`єктивно існувала можливість здійснити комунікацію з позивачем, однак ці можливості відповідач не використав.

Так, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, орган має довести, що особа отримала повістку та була належним чином повідомлена; не з`явилася за повісткою без поважної причини; протягом трьох діб не повідомила про причини неявки.

Разом з цим, жодного доказу про те, що позивач отримав повістку чи ознайомився з її змістом, відповідачем не надано, та доводи позивача щодо вказаного не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки відсутній факт повідомлення, то відсутній й обов`язок позивача повідомляти про причини неявки, тому що особа, яка об`єктивно не знала про свій обов`язок, не може вважатися винною у його порушенні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не змінював адресу проживання, перебував на обліку, не ухилявся від обов`язків, мав актуальні контактні дані, проходив медогляди та оформлював відстрочки у зв`язку з доглядом за хворим батьком,що підтверджується відповідними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Викладене свідчить про те, що дії або бездіяльність ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані як адміністративне правопорушення.

Отже, на підтаві викладеного суд приходить до висновку, що оскільки ані протокол, ані постанова не містять належних та допустимих доказів, які могли б поза розумним сумнівом підтвердити вину позивача у інкримінованому адміністративному правопорушенні, то вказана постанова № 1884 від 03 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП є протиправною та винесеною з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Суд звертає увагу і на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, відповідач не надав жодного доказу наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення. Відповідачем не спростовано доводів позивача.

Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викдаденого та керуючись ст. ст. ст.ст.247, 251,258, 289, ч.1 ст.293 КУпАП,

ст.ст. 9,72-77, 242,244-246,257,271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови №1884 від 03 квітня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №1884 від 03 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань 605,60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 01.05.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.