Справа № 440/5769/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 р. Справа № 440/5769/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 (головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков) по справі № 440/5769/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №44 від 21.03.2024 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні ПФУ в Полтавській області №24 від 29.03.2024 про відмову в підтвердженні пільгового стажу ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 , з 16.12.2023 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи на посадах газозварника/електрогазозварника/газоелектрозварника з 21.05.1990 по 24.09.1991, з 09.10.1991 по 02.12.1991, з 16.12.1991 по 18.02.1993, з 16.03.1993 по 30.06.1995, 26.07.1995 по 29.08.1995, з 08.09.1995 по 15.04.1999, з 21.05.1999 по 13.12.2000, з 15.12.2000 по 03.07.2002, з 01.08.2002 по 14.07.2003, з 21.07.2003 по 31.08.2003, з 24.02.2004 по 01.04.2004, з 15.11.2004 по 10.05.2005, з 01.06.2005 по 28.07.2005, з 08.08.2005 по 06.08.2010, з 10.08.2010 по 27.09.2010, з 04.10.2010 по 02.03.2012, з 13.03.2012 по 27.06.2012;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 16.12.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.03.2024 №44 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи №24 від 29.03.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 16.12.2023, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 21.05.1990 по 24.09.1991, з 09.10.1991 по 02.12.1991, з 16.12.1991 по 18.02.1993, з 16.03.1993 по 30.06.1995, 26.07.1995 по 29.08.1995, з 08.09.1995 по 15.04.1999, з 21.05.1999 по 13.12.2000, з 15.12.2000 по 03.07.2002, з 01.08.2002 по 14.07.2003, з 21.07.2003 по 31.08.2003, з 24.02.2004 по 01.04.2004, з 15.11.2004 по 10.05.2005, з 01.06.2005 по 28.07.2005, з 08.08.2005 по 06.08.2010, з 10.08.2010 по 27.09.2010, з 04.10.2010 по 02.03.2012, з 13.03.2012 по 27.06.2012.

У задоволенні клопотання про встановлення судового контролю відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не погодившись із рішенням суду подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .

Апеляційна скарга мотивована тим, що на ГУПФУ в м. Києві не може бути покладений обов`язок призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 16.12.2023, зарахувавши до пільгового стажу спірні періоди роботи, оскільки такий обов`язок має бути покладений на ГУПФУ в Полтавській області.

До того ж, до стажу ОСОБА_1 за Списком №2 правомірно не зараховано періоди роботи згідно пільгових довідок: від 02.10.2018 №14/2722 з 15.12.2000 по 03.07.2002 - оскільки вбачається невідповідність посади згідно записів трудової книжки - "газоелектрозварник" та пільгової довідки - "електрогазозварник"; не надано атестацію робочих місць; від 02.10.2018 №14/2723 з 13.03.2012 по 27.06.2012 - не взята до уваги атестація робочого місця від 04.11.2009 №223к (відсутня довідка про перейменування).

Зазначає, що пільговий стаж позивача за Списком №2 складає 2 роки 7 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Мельнікова Л.В.

У зв`язку зі смертю судді ОСОБА_2 , на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.

У зв`язку із перебуванням у відрядженні судді Бегунца А.О., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Калиновський В.А., Присяжнюк О.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 14.03.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

До заяви додав: паспорт, ідентифікаційний код, військовий квиток, довідку від 18.01.2024 №18/3, накази від 04.11.2000 №223-к, від 01.12.2000 №94-к, від 15.12.2000, від 27.06.2012 №14, від 02.10.2018 №14/2722, від 02.10.2018 №14/2723, від 18.01.2024 №18/1, від 18.01.2024 №18/2, трудову книжку.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в м. Києві.

21.03.2024 ГУ ПФУ в м. Києві винесено рішення від №44 про відмову у призначенні пенсії позивача у зв`язку з відсутністю пільгового стажу за Списком №2.

До стажу за Списком №2 позивача не зараховано періоди роботи згідно пільгових довідок: від 02.10.2018 № 14/2722 з 15.12.2000 по 03.07.2002 - вбачається невідповідність посади згідно записів трудової книжки - "газоелектрозварник", згідно пільгової довідки - "електрогазозварник"; не надано атестацію робочих місць; від 02.10.201 8 №14/2723 з 13.03.2012 по 27.06.2012 - не взята до уваги атестація робочого місця від 04.11.2009 №223к (відсутня довідка про перейменування).

Страховий стаж позивача складає 35 років 1 місяць 24 дні, пільговий стаж за Списком №2 складає 2 роки 7 місяців 26 днів.

29.03.2024 рішенням Комісії при Головному управлінні ПФУ в Полтавській області №24 від відмовлено в підтвердженні періодів роботи, передбаченої п.п.2 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": з 09.10.1991 по 02.12.1991; з 03.03.1993 по 30.06.1995; з 26.07.1995 по 29.08.1995.

Підставою відмови є відсутність відомостей про ліквідацію кооперативу "Моноліт" та ВАТ "Кременчуцький домобудівельний комбінат" без визначення правонаступників, безпідставне підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення на робочому місці електрогазозварника за період роботи з 03.03.1993 по 30.06.1995 в Кременчуцькому домобудівельному комбінаті, відсутність відомостей про проведення первинної атестації робочих місць в Будівельній фірмі "Центр".

Не погодившись з рішеннями відповідачів позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено, що позивач працюючи у зазначених підприємствах, не працював за вказаною спеціальністю або виконував роботу, яка має інший характер, крім того різна назва професії не змінює характеру виконуваної позивачем роботи, оскільки охоплюється поняттям електрозварника, частина періодів роботи позивача не зарахована до пільгового стажу без жодних пояснень, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць не є підставою для відмови в призначені пенсії. Також суд вважав протиправною відмову комісії у зарахуванні періодів роботи .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до п. 5 Рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Згідно з п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ч. 1 ст.114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Відповідно до п. "б" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України ( ст. 62 Закону №1788-XII).

Відповідно до п. п. 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Наведене узгоджується також з положеннями ч. 1 ст. 48 КЗпП України.

Пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №2, період роботи з 15.12.2000 по 03.07.2002 з підстав невідповідності посади згідно записів трудової книжки - "газоелектрозварник", згідно пільгової довідки - "електрогазозварник"; не надано атестацію робочих місць та з 13.03.2012 по 27.06.2012 не взята до уваги атестація робочого місця від 04.11.2009 №223к (відсутня довідка про перейменування).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с. 24 - 29), що позивач працював, зокрема:

- з 21.05.1990 по 24.09.1991 - газозварником 4 розряду КДП №503 ЗАТ "Сантехмонтаж-60" ;

- з 09.10.1991 по 02.12.1991 - газозварником 5 розряду в кооперативі "Моноліт" ;

- з 16.12.1991 по 18.02.1993 - газозварником 4 розряду в КДП №503 ЗАТ "Сантехмонтаж" ;

- з 16.03.1993 по 30.06.1995 - електрогазозварником 5 розряду в Кременчуцькому домобудівельному комбінаті ;

- з 26.07.1995 по 29.08.1995 - газоелектрозварником 5 розряду в Будівельній фірмі "Центр" ;

- з 08.09.1995 по 15.04.1999 - газоелектрозварником 5 розряду в Харківському СУ №438 "Промавтоматика" ;

- з 21.05.1999 по 13.12.2000 - газоелектрозварником 5 розряду в СПП "Ростра" ;

- з 15.12.2000 по 03.07.2002 - газоелектрозварником 5 розряду в ВАТ "Кременчукгаз" ;

- з 01.08.2002 по 14.07.2003 - газозварювальником 5 розряду в МПП "Оффсет" ;

- з 21.07.2003 по 31.08.2003 - газозварником 5 розряду в товаристві "Крешко" ;

- з 24.02.2004 по 01.04.2004 -учнем електрозварника в Крюківському вагонобудівному заводі;

-з 15.11.2004 по 10.05.2005 та з 01.06.2005 по 28.07.2005 - електрогазозварювальником 5 розряду в ДП "Техсервіс" ;

- з 08.08.2005 по 06.08.2010, з 04.10.2010 по 02.03.2012- газозварником 5 розряду в КДП №503 ЗАТ "Сантехмонтаж" ;

- з 10.08.2010 по 27.09.2010 - газозварником 5 розряду в ПП БФ "Порядок" ;

- з 13.03.2012 по 27.06.2012 - електрогазозварником 5 розряду в ВАТ "Кременчукгаз".

Відповідачем-2 не зараховано до пільгового стажу періоди:

з 15.12.2000 по 03.07.2002, з підстав невідповідності посади згідно записів трудової книжки - "газоелектрозварник", згідно пільгової довідки - "електрогазозварник"; не надання атестації робочих місць;

з 13.03.2012 по 27.06.2012 з підстав не взята до уваги атестації робочого місця від 04.11.2009 №223к (відсутня довідка про перейменування).

Колегія суддів погоджується із висновками суду щодо протиправності не врахування вказаних періодів, оскільки відповідачами не доведено, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах із зазначеними підприємствами, не працював за вказаними у трудовій книжці спеціальністю у спірний період або виконував роботу, яка мала інший характер, що не дає права на пільгове пенсійне забезпечення.

Зазначення у трудовій книжці позивача його професії/роботи як "газоелектрозварник" та "електрогазозварник", не змінює характеру виконуваної ним роботи, оскільки охоплюється поняттям професії електрозварника.

Робота позивача у спірні періоди на посаді газоелектрозварника 5 розряду ВАТ "Кременчукгаз" також підтверджується довідками від 02.10.2018 №14/2723, від 18.01.2024 № 18/1 (а.с. 134, 135).

Як вірно зазначив суд першої інстанції решта періодів роботи позивача на посадах газозварника/електрогазозварника/газоелектрозварника/учня електрозварювальника не зараховані пенсійним органом до пільгового стажу позивача без жодних чітких пояснень.

Таких зауважень не висловлено і в апеляційній скарзі

Спірне рішення ГУ ПФУ в м. Києві №44 від 21.03.2024 містить лише посилання на не зарахування двох періодів до пільгового стажу.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно розділу XXXIII Списку №2, затвердженого постановами Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та від 11.03.1994 №162 (чинних до 16.01.2003 року), право на пільгову пенсію мають: газозварники, електрозварники ручного зварювання, електрозварники, на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням в середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, електрогазозварники зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини нижче 3 класу небезпеки.

Відповідно до розділу XXXIII підрозділ 33 Списку №2, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (у редакції від 02.03.2010 року, на період роботи позивача), право на пільгову пенсію мають: електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах, електрозварники ручного зварювання.

Вищенаведене дає колегії суду підстави для висновку про те, що робота позивача на посадах електрозварника, газозварника, електрогазозварника та газоелектрозварника була передбачена Списками №2, чинними у період роботи на цих посадах, й відносилась до посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведено й у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №178/611/17.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

В силу п. 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з п. 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2 цього Порядку.

Відповідно до п. 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637).

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах (за списком №2) відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є, зокрема,

- досягнення 55 років та наявність страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах за Списком №2.

- встановлення факту перебування особи на посаді та виконання робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, а також документальне підтвердження відповідних умов праці.

Посада електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням відноситься до посад, зазначених у Списку № 2.

Однією з умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Наявні в справі докази, зокрема, довідки та трудова книжка підтверджують, що позивач у спірний період працював на виробництві за Списком № 2, що є умовою врахування цього періоду до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Доводи апеляційної скарги щодо не проведення атестації робочого місця позивача в спірний період , колегія суддів вважає помилковими.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст.41 КУпАП).

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

На всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. (ч.1 та ч.2 ст. 153 КЗпП України ).

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, яка правомірно врахована судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, відсутність наказів про результати атестації робочих місць за період з 15.12.2000 по 03.07.2002 та з 13.03.2012 по 27.06.2012 не спростовує роботу позивача в цій період на посаді, яка включена до Списку № 2.

Крім того, наданими позивачем, як до пенсійного органу так і до суду підтверджено, що позивач працював повний робочий день на пільгових роботах.

Вказані довідки містять посилання на вказані періоди, які зараховуються за Списком №2, підстави видачі із посиланням на первинні документи, на проведення атестації робочих місць та інші відомості необхідні для зарахування періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2 (а.с. 134-135).

Тобто вказаними документами підтверджується характер роботи позивача у спірний період на виробництві за Списком № 2.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наявні в справі докази, зокрема, довідки та трудова книжка підтверджують, що позивач у спірний період працював на виробництві за Списком № 2, що є умовою включення цього періоду до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Наведені вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 11.05.2022 року у справі №120/1089/19-а та від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Доводи апеляційної скарги щодо покладення судом обов`язку призначити позивачу пенсію на пільгових умовах на не належний пенсійний орган, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач, звернувся за місцем проживанням до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в м. Києві.

Рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за Списком №2, яке за наслідками судового розгляду визнано протиправним та скасовано, прийнято саме ГУ ПФУ в м. Києві.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено ГУ ПФУ в м. Києві.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 судом першої інстанції правомірно покладено обов`язок на ГУ ПФУ в м. Києві щодо призначення пенсії позивачу за Списком № 2, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

В свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату позивачу пенсії за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України на користь позивача коштів на оплату судових витрат, посилаючись на приписи ч.ч. 1, 2 ст.73 Закону №1058-ІV та зазначаючи, що Пенсійний фонд функціонує як самостійна фінансова структура, а його кошти не входять до Державного бюджету і не можуть бути використані на інші цілі, крім виплати пенсій і допомоги, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 по справі № 440/5769/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк В.А. Калиновський