Справа № 750/3488/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3488/25
Провадження № 2-а/750/89/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Дудка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 293 від 28.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову посилається на те, що 24.02.2025 близько 11.30 в районі блокпосту поблизу с. Киселівка позивач був безпідставно затриманий та доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Працівники поліції не роз`яснили позивачу його прав, не надали можливості скористатися правничою допомогою, надати пояснення з приводу адміністративного затримання, також не ознайомили з протоколом адміністративного затримання чим порушили права позивача, передбачені нормами КУпАП.?

Працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 , із застосуванням психологічного примусу та маніпулювань, намагалися змусити позивача пройти ВЛК в той же самий день, зазначаючи, що не випустять із ТЦК до того часу, поки він не пройде ВЛК. Позивач неодноразово повідомляв представників ТЦК про те, що на даний час хворіє, при собі не має медичної документації, що унеможливлює проходження ВЛК в той же самий день, як того вимагали представники вказаного ТЦК. Позивач стверджує, що не відмовлявся від проходження ВЛК в приміщенні обласного ТЦК, а мав намір пройти лікарів за місцем лікування.

Відносно позивача було складено протокол у справі і адмінправопорушення, при цьому будь-яких прав роз`яснено, можливості доступу до адвоката не забезпечено, про дату та час розгляду справи не повідомлено, доводів не почуто, жодних матеріалів справи не надано.

Також позивач вказав, що докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол. Ці вимоги було порушено.

Рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 , викладене в направленні №122| 24.02.2025 позивачу не надавали, не ознайомлювали з ним. Взагалі такого рішення та направлення не існувало на момент складення протоколу.

Від проходження BJIK позивач не відмовлявся, а лише повідомив, що у встановлений йому строк для проходження BЛK обов`язково її пройде, проте 24.02.2024 він не має можливості пройти BЛK, оскільки був хворий і на той час у нього не було при собі медичних документів, які підтверджують його захворювання. Пояснення позивача безпідставно залишились поза увагою представників ІНФОРМАЦІЯ_2 , які продовжували незаконно утримувати його в ІНФОРМАЦІЯ_4 та повідомили, що не випустять допоки він не пройде ВЛК.

Позивач звертає увагу, що пунктом 3.5, Розділу III Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, передбачено, що військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ІНФОРМАЦІЯ_5 медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о і виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих трав поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ. Також п. 10 Картки обстеження та медичного огляду (Додаток 13 Положення 40) передбачено, що особа надає інформацію про стан здоров`я в повному обсязі, що об`єктивно було неможливо зробити 24.02.2025 і це було однією із причин неможливості пройти BЛK сааме 24.02.2025. Відповідно до п. 2.8.6. Розділу 2 Положення, строки проведення медичних огляду а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 дні. За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.

Отже, відсутність на руках, станом на 24.02.2025 будь-яких медичних документів щодо стану здоров`я позивача позбавило його можливості виконати зазначені вище вимоги Положення про військово-лікарську експертизу в частині надання медичних документів.

Ухвалою суду від 14.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач через систему «Електронний суд» 07.04.2025 надав відзив на позов, у якому проти його задоволення заперечив, вказавши, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність. Позивача направлено для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період, зокрема, 24.02.2025 видано направлення для проходження військово-лікарської комісії за № 122 від 24.02.2025, однак він відмовився від проходження медичного огляду, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення видно, що позивач був ознайомлений з ним, повідомлений про дату розгляду справи, про що свідчать його власноруч написані пояснення в протоколі та відповідні підписи про отримання другого примірнику протоколу за № 293 від 24.02.2025. Позивач мотивував відмову від проходження ВЛК необхідністю зібрати медичні документи. Однак, з часу винесення протоколу за № 293 (24.02.2025) по дату складання спірної постанови № 92 (28.02.2025) минуло 3 дні, і позивач мав змогу прийти на розгляд справи про адміністративне правопорушення в конкретно визначені час та місце, що зазначені в протоколі та надати всі необхідні медичні документи.

Згідно з абз. 3 п. 3. 4 розділу 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації. З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного. У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду ВЛК за направленням міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Отже, відповідач обґрунтовано виніс оскаржувану постанову за № 293 від 28.02.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 293 від 28.02.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 8).

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач 24.02.2025 о 14 год. 10 хв. відмовився проходити ВЛК для встановлення ступеня придатності до проходження військової служби (направлення № 122 від 24.02.2025), чим порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУАП.

З копії направлення на ВЛК 24.02.2025 № 122 вбачається, що позивача направлено для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в ЗСУ, дата проходження ВЛК в направленні відсутня (а.с. 31 зворот).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 293 від 24.02.2025 зазначено, що 24.02.2025 о 14 год. 10 хв. уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 виписано направлення для проходження ВЛК для визначення придатності позивача до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак в порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач відмовився від її проходження (а.с. 12-13).

У протоколі підписом особи, яка притягується до відповідальності засвідчено роз`яснення їй положення ст. 63 Конституції України, повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: 11 год. 00 хв. 28.02.2025, власноручні пояснення, а також підтвердження отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. У поясненні в протоколі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вказав, що відносно нього відкрито кримінальне провадження, він звільнений з під варти під заставу, про що має бути інформація в базах ТЦК. Також йому необхідно зібрати всі належні документи, для чого потрібен час. Від проходження ВЛК він не відмовляється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон №3543-XII), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі - Порядок №560), Положенням про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 (далі - Положення).

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У відповідності до абзаців 2 та 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п.п. 1 п. 27 Порядку № 560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Відповідно до п. 74 Порядку, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Безпідставна відмова (ухилення) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Дії особи щодо ухилення (відмови) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та кваліфіковані відповідачем правильно. Таке порушення вчинене позивачем в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 3 вказаної статті визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідач навів обгрунтовані заперечення проти позову, що підтверджені відповідними доказами. Натомість зі сторони позивача належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів суду не надано.

Оскаржувана постанова містить опис обставин, установлених під час розгляду справи (абз. 5 ч. 2 ст. 283 КУпАП), тобто суть правопорушення, за яке позивач притягується до відповідальності, який підтверджується дослідженими матеріалами справи.

Суд відхиляє доводи позивача про порушення відповідачем при притягненні його до адміністративної відповідальності вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 01.01.2024, оскільки належних доказів таких порушень він не надав.

Позивачем також не надано доказів оскарження ним законності адміністративного затримання та доставлення працівниками поліції позивача до ТЦК та прийнятих за результатами такого оскарження рішень.

Стосовно обставин спонукання позивача щодо проходження ВЛК у день видачі направлення без наявності необхідних медичних документів, суд зауважує наступне.

Згідно з абз. 3 п.3.4 розділу 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації. З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного. У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Крім того, у наданій до суду копії направлення на ВЛК № 122 від 24.02.2025 відсутня вказівка на конкретну дату та час проходження позивачем ВЛК. З цього суд доходить висновку, що позивач мав можливість пройти медичний огляд у строк, визначений Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402. Належними та допустимими доказами факт його примусового тримання у приміщенні ТЦК під умовою негайного проходження ВЛК не підтверджується, про звернення до правоохоронних органів по питанню його незаконного позбавлення волі в приміщенні ТЦК, позивач у своєму позові не повідомляв.

При цьому, відмова від проходження ВЛК не завжди може мати характер прямо сформульованої лексично відмови, а може мати фактичний характер, що виплаває із дій або бездіяльності особи. На час складення протоколу про адміністративне правопорушення у працівників ТЦК були підстави сприймати пояснення позивача щодо необхідності зібрання медичних документів, як відмову від проходження ВЛК.

Разом з тим, суд враховує, що позивач не надав доказів проходження ВЛК на час розгляду справи, що могло б бути підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю суб`єктивної сторони правопорушення вини у формі умислу на ухилення від проходження ВЛК.

Також відсутні докази проходження позивачем ВЛК на час розгляду справи в суді.

Натомість наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду ВЛК за направленням міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду за направленням територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, тим самим порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення, допущення якого не спростовано позивачем.

Відтак, дії відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою відповідача в межах наданих йому законом повноважень та з дотриманням вимог КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 293 від 28.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Олег КОСЕНКО