Справа № 420/6678/25
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6678/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Херсонгаз» до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство «Херсонгаз» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо відмови надати індивідуальну консультацію на запит АТ «Херсонгаз» № 250131/1014/174 від 31.01.2025;

- зобов`язати Відповідача надати індивідуальну консультацію за запит АТ «Херсонгаз» № 250131/1014/174 від 31.01.2025.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою на отримання індивідуальної консультації щодо здійснення державного нагляду (контролю). У відповідь отримали лист, яким відповідач фактично відмовив у наданні консультації, пославшись на відсутність повноважень надавати роз`яснення норм законодавства згідно з Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667. АТ «Херсонгаз» вважає дії відповідача щодо відмови у наданні індивідуальної консультації протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

26.03.2025 року від Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667 (далі Положення про Держпродспоживслужбу) Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування. Держпродспоживслужба не наділена повноваженнями щодо надання роз`яснень норм законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» інформування та надання роз`яснень щодо здійснення державної політики є одним основних завдань міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох сферах. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує, зокрема формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами, державної регуляторної політики та державної політики з питань ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство економіки України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20.08.2014 № 459, є Міністерство економіки України. Беручи до уваги вищенаведене, було запропоновано АТ «Херсонгаз» для отримання інформації з порушених питань має право звернуться до Міністерства економіки України.

07.04.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

Акціонерне товариство «Херсонгаз» 31.01.2025 року вих. № 250131/1014/174 звернулося до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів із заявою на отримання індивідуальної консультації щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів, в якій просило надати індивідуальну консультацію з наступних питань щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів:

1. У разі, якщо звернення фізичної особи не містить порушення її прав як споживача, прямо передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» та/або не містить документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення, чи може бути таке звернення належною підставою (такою, що відповідає чинному законодавству) для здійснення позапланового заходу територіальним управлінням держпродспоживслужби в розумінні абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»?

2. Чи є обґрунтованим (таким, що відповідає чинному законодавству) недопущення посадових осіб територіального управління держпродспоживслужби до здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів, у разі якщо така підстава для його здійснення як звернення фізичної особи, не містить порушення її прав як споживача, прямо передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» та/або не містить документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення?

3. Чи є обґрунтованим (таким, що відповідає чинному законодавству) видача припису територіальним управлінням держпродспоживслужби за наслідками здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів, на підставі звернення фізичної особи (споживача), яке не містить порушення її прав як споживача, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» та/або не містить документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення?

4. Чи є обґрунтованим (таким, що відповідає чинному законодавству) встановлення територіальним управлінням держпродспоживслужби у приписі на усунення законодавства такого способу усунення порушення, який прямо не передбачено чинним законодавством?

5. Чи є обґрунтованим (таким, що відповідає чинному законодавству) видача територіальним управлінням держпродспоживслужби припису на усунення порушення, яке визначене не законом, а іншим нормативно-правовим актом, в розумінні частини четвертої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»?

6. Чи є обґрунтованою (такою, що відповідає чинному законодавству) відмова територіального управління Держпродспоживслужби у наданні роз`яснення щодо способу виконання припису, у разі якщо визначений приписом спосіб усунення порушення є незрозумілим та таким, що не передбачений чинним законодавством?

7. Чи підлягають скасуванню приписи територіального управління держпродспоживслужби, які видані у зв`язку з порушенням іншого нормативно-правового акту, а не закону (в розумінні частини четвертої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»)?

Листом від 14.02.2025 року № 15.1.2-5/3558 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів повідомило, що Держпродспоживслужба не наділена повноваженнями щодо надання роз`яснень норм законодавства. А тому, позивач для отримання інформації з порушених питань має право звернутись до Міністерства економіки України.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність щодо ненадання індивідуальної консультації звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 667 (далі Положення № 667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Пунктом 3 Положення № 667 визначено основні завдання Держпродспоживслужби якими є:

1) реалізація державної політики у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і реклами в цій сфері;

2) здійснення відповідно до закону державного ветеринарно-санітарного контролю, державного нагляду (контролю) за дотриманням санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), здоров`ям та благополуччям тварин, безпечністю та окремими показниками якості харчових продуктів, неїстівних продуктів тваринного походження, репродуктивним матеріалом, племінною справою у тваринництві, біологічними продуктами, патологічним матеріалом, ветеринарними препаратами, субстанціями, кормовими добавками, преміксами, кормами та іншими об`єктами санітарних заходів, застосуванням санітарних та ветеринарно-санітарних заходів, профілактичних і протиепідемічних заходів щодо охорони в межах компетенції території України від проникнення хвороб людей, тварин та рослин з території інших держав або карантинних зон, вимог законодавства у сфері насінництва та розсадництва, дотриманням законодавства про захист прав споживачів, за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, законодавства щодо зберігання, транспортування, торгівлі та застосування засобів захисту рослин, показників вмісту шкідливих для здоров`я людини речовин та інгредієнтів у тютюнових виробах, які реалізуються на території України, дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері туризму та курортів, за якістю зерна та продуктів його переробки, за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованих організмів у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування, за діяльністю суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, перевезення, зберігання, реалізацію органічної продукції (сировини);

3) здійснення контролю за виконанням фітосанітарних заходів;

4) здійснення ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності;

5) здійснення метрологічного нагляду;

6) здійснення в межах компетенції контролю за факторами середовища життєдіяльності людини, що мають шкідливий вплив на здоров`я населення.

Відповідно до пп.6, 23 п.4 Положення № 667, Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань: у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння): перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; передає матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування;

здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Держпродспоживслужби, її територіальних органів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877-V) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до абз.7 ч.2 ст. 8 Закону № 877-V, органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані, зокрема, у межах своєї компетенції надавати суб`єкту господарювання консультаційну підтримку з питань здійснення державного нагляду (контролю).

Частиною 1 ст. 19 Закону № 877-V передбачено, що органи державного нагляду (контролю) безоплатно надають суб`єктам господарювання письмові консультації щодо вимог до провадження відповідної господарської діяльності та/або щодо здійснення державного нагляду (контролю).

Консультації органів державного нагляду (контролю) можуть бути загальними (стосуватися невизначеного кола суб`єктів господарювання) або індивідуальними (стосуватися конкретного суб`єкта господарювання). Загальні консультації оприлюднюються в офіційному виданні та на офіційному веб-сайті органу державного нагляду (контролю). Індивідуальні консультації надаються (надсилаються) суб`єктам господарювання протягом п`ятнадцяти календарних днів після отримання запиту.

Висновки суду.

Системний аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому суб`єкту практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі правовідносин. При цьому, надаючи консультацію орган державного нагляду (контролю) не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування. Метою такої консультації є викладення (роз`яснення) суб`єкту господарювання офіційного розуміння органом державного нагляду (контролю) змісту правової норми з питань здійснення державного нагляду (контролю) для забезпечення правильного її застосування. Консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються суб`єктом господарювання, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм законодавства з питань здійснення державного нагляду (контролю).

Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Херсонгаз» звернулося до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в порядку Закону № 877-V, із заявою про надання індивідуальної консультації з питань щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів з наступними питаннями:

« 1. У разі, якщо звернення фізичної особи не містить порушення її прав як споживача, прямо передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» та/або не містить документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення, чи може бути таке звернення належною підставою (такою, що відповідає чинному законодавству) для здійснення позапланового заходу територіальним управлінням держпродспоживслужби в розумінні абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»?

2. Чи є обґрунтованим (таким, що відповідає чинному законодавству) недопущення посадових осіб територіального управління держпродспоживслужби до здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів, у разі якщо така підстава для його здійснення як звернення фізичної особи, не містить порушення її прав як споживача, прямо передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» та/або не містить документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення?

3. Чи є обґрунтованим (таким, що відповідає чинному законодавству) видача припису територіальним управлінням держпродспоживслужби за наслідками здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів, на підставі звернення фізичної особи (споживача), яке не містить порушення її прав як споживача, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» та/або не містить документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення?

4. Чи є обґрунтованим (таким, що відповідає чинному законодавству) встановлення територіальним управлінням держпродспоживслужби у приписі на усунення законодавства такого способу усунення порушення, який прямо не передбачено чинним законодавством?

5. Чи є обґрунтованим (таким, що відповідає чинному законодавству) видача територіальним управлінням держпродспоживслужби припису на усунення порушення, яке визначене не законом, а іншим нормативно-правовим актом, в розумінні частини четвертої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»?

6. Чи є обґрунтованою (такою, що відповідає чинному законодавству) відмова територіального управління Держпродспоживслужби у наданні роз`яснення щодо способу виконання припису, у разі якщо визначений приписом спосіб усунення порушення є незрозумілим та таким, що не передбачений чинним законодавством?

7. Чи підлягають скасуванню приписи територіального управління держпродспоживслужби, які видані у зв`язку з порушенням іншого нормативно-правового акту, а не закону (в розумінні частини четвертої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»)?».

Суд зазначає, що всі питання стосуються підстав проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів, винесення та виконання припису Держпродспоживслужби.

Суд звертає увагу, що захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди (стаття 5 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема, у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів є Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 667.

Таким чином, оскільки питання які зазначені в заяві позивача безпосередньо належать до сфери повноважень Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та стосуються підстав проведення державного нагляду (контролю) у сфері захисту прав споживачів, відмова відповідача у наданні індивідуальної консультації є протиправною.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач не навів доказів того, що Держпродспоживслужба не наділена повноваженнями щодо надання роз`яснень норм законодавства.

При цьому суд зазначає, що у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо відмови надати індивідуальну консультацію.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні індивідуальної консультації на запит від 31.01.2025 року.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути запит АТ «Херсонгаз» № 250131/1014/174 від 31.01.2025 року та надати індивідуальну консультацію за наслідками розгляду вказаного запиту.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь Акціонерного товариства «Херсонгаз» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Херсонгаз» (вул. Поповича, 3, м. Херсон, 73036, ) до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вул. Б. Грінченка, 1, м. Київ, 01001, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо відмови у наданні індивідуальної консультації на запит АТ «Херсонгаз» № 250131/1014/174 від 31.01.2025 року;

3. Зобов`язати Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів повторно розглянути запит АТ «Херсонгаз» № 250131/1014/174 від 31.01.2025 року та надати індивідуальну консультацію за наслідками розгляду вказаного запиту.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів () на користь Акціонерного товариства «Херсонгаз» () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко