Справа № 640/25209/19
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2025 року м. Рівне №640/25209/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "ДЖЕТ ЕНЕРДЖІ" до Державної фіскальної служби, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

17.12.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "ДЖЕТ ЕНЕРДЖІ" (надалі позивач) до Головного управління ДФС у м. Києві, Державної фіскальної служби України (надалі відповідач 1, 2), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві від 10.09.2019 № 1273826/42821132 про відмову у реєстрації податкової накладної від 10.07.2019 № 139, виданої ТОВ "СП "ДЖЕТ ЕНЕРДЖІ"; 2) зобов`язати ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладу від 10.07.2019 № 139, видану ТОВ "СП "ДЖЕТ ЕНЕРДЖІ" датою її фактичного подання - 30.07.2019. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "СП "ДЖЕТ ЕНЕРДЖІ" за фактом поставки товару за договором купівлі-продажу нафтопродуктів №010419 від 01.04.2019 та видатковою накладною №288 від 10.07.2019 на загальну суму 664392,46грн., в т. ч. ПДВ 110732,08грн., було сформовано та надіслано на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних (надалі ЄРПН) податкову накладну №139 від 10.07.2019. Проте, реєстрація такої податкової накладної зупинена з підстави того, що ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6. п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Вказує, що надав контролюючому органу повідомлення про надання пояснень та копії документів, що підтверджують реалізацію дизельного пального (рахунки, видаткові накладні, платіжні доручення, договори купівлі-продажу), проте комісією ГУ ДФС у м.Києві прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №139 від 10.07.2019 в ЄРПН з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Позивач вказує, що таке рішення комісії є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки платником податків виконано у повному обсязі обов`язок надання документів, а оскаржуване рішення не містить належних обґрунтувань щодо підстав для відмови у реєстрації. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України подали відзиви на позов в яких заперечують проти позовних вимог. Свої заперечення аргументують тим, що позивачем не надано документів згідно п.14 Порядку зупинення, а саме: сертифікат якості на товар, довіреність щодо отримання товару, акти приймання-передачі товару, специфікації, додатки до договорів з визначенням умов постачання, виписки з особових банківських рахунків щодо розрахунків з контрагентом, надані платіжні доручення не завізовані підприємством та банком: від 31.07.2019 №1719 (оплата покупцем), від 15.07.2019 №133, від 12.07.2019 №132, від 10.07.2019 №130, від 10.07.2019 №129 (оплата постачальнику). Вказують, що відсутність зазначених документів та наявність документів не належної якості не дали можливості підтвердити реальність здійснення господарських операцій згідно якої складена податкова накладна від 10.07.2019 №139. Просять у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду письмові пояснення в яких звертає увагу на постанову Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №826/12108/18, якою пункт 10 Порядку №117 від 21.02.2018 визнано протиправним та нечинним, а також зауважує про реорганізацію податкових органів, в результаті чого права та обов`язки від Державної фіскальної служби України перейшли до Державної податкової служби України, а від Головного управління ДФС у м. Києві до Головного управління ДПС у м. Києві.

23.12.2019 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

25.03.2021 розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва № 353 дану адміністративну справу передано на повторний автоматизований розподіл судових справ, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Патратій О.В.

Ухвалою суду від 30.03.2021 справу № 640/25209/19 прийнято до провадження суддею Кармазіним О.А., розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті.

12.04.2021 до суду представником Головного управління ДПС у м. Києві подано додаткові пояснення у справі, в яких повідомлено про те, що Печерським районним судом м. Києва прийнято вирок від 05.11.2020 у справі №757/47002/20-к, яким визнано винним у вчиненні кримінального проступку директора ТОВ "СП "ДЖЕТ ЕНЕРДЖІ" передбаченого ч.1 ст.205-1 Кримінального кодексу України, а саме за підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи.

23.04.2021 Державною фіскальною службою України подано клопотання про процесуальне правонаступництво, а саме замінити відповідача в порядку процесуального правонаступництва на Державну податкову службу України.

Згідно з розділом II Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.

Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Наказом В.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.

На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2025 року для розгляду справи № 640/25209/19 визначено суддю Т.О. Комшелюк.

06.03.2025 ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду адміністративну справу № 640/25209/19 прийнято до провадження судді Комшелюк Т.О., розгляд справи ухвалено здійснювати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та здійснено заміну відповідачів: Державної фіскальної служби України на правонаступника Державну податкову службу України; Головне управління ДФС у м. Києві на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві.

Ухвалою суду від 10.03.2025 виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 06.03.2025 в адміністративній справі № 640/25209/19, зазначивши в абзаці першому резолютивної частини ухвали суду відповідачами "Головне управління ДФС у м. Києві, Державна фіскальна служба України" замість "Голова комісії з реорганізації Державної фіскальної служби".

Розглянувши позовну заяву та матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд враховує наступне.

Між ТОВ "СП "Джет Енерджі" (постачальник) та ТОВ "Мозир Україна" (покупець) укладено договір постачання нафтопродуктів від 01.04.2019 №010419 за яким позивач зобов`язався передавати у власність покупця наступні нафтопродукти: бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо, а покупець зобов`язався прийняти товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього Договору.

01.07.2019 позивачем було складено рахунок на оплату №12 за яким ТОВ "Мозир Україна" мало сплатити за поставку бензину автомобільного А-95-Євро5-Е5 в кількості 32022л на суму 664392,46грн., в т.ч. ПДВ 110732,08грн.

Згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №288 від 10.07.2019 та видаткової накладної №288 від 10.07.2019, у якій здійснено покликання на Договір №010419 від 01.04.2019 та рахунок на оплату №12 від 01.07.2019, позивач передав ТОВ "Мозир Україна" паливо дизельне ДП-Л-Євро5В0 в кількості 32022л на суму 664392,46грн., в т.ч. ПДВ 110732,08грн., тобто інший товар, а не той, що був вказаний у рахунку на оплату №12 від 01.07.2019.

Відповідно до платіжного доручення №1442 від 10.07.2019 оплата за дизельне паливо згідно Договору №010419 від 01.04.2019 була здійснена ТОВ "Мозир Україна" в сумі 750000,00грн.

Також у матеріалах справи наявні документи згідно яких ТОВ "СП "Джет Енерджі" придбало дизельне паливо у ТОВ "ЗАХІДНА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ" на умовах договору поставки нафтопродуктів від 21.05.2019 №ЗН-МО-2750, додаткової угоди №10 від 10.07.2019 до вказаного договору, рахунку на оплату №3660 від 01.07.2019, видаткової накладної №НБ007094 від 10.07.2019, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ЗН06637 від 10.07.2019.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було складено податкову накладну №139 від 10.07.2019 на суму ПДВ 110732,08грн. (загальна сума з урахуванням податку на додану вартість 664392,46грн.), яку в подальшому було надіслано до контролюючого органу (в електронному вигляді) для реєстрації у ЄРПН.

30.07.2019 податковим органом надіслано позивачу квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних реєстраційний № про те, що відповідно до пункту 201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної від 10.07.2019 №139 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена, оскільки ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

30.08.2019 позивачем подано до контролюючого органу повідомлення №5 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, до якого долучено 6 додатків, за наслідками розгляду яких 10.09.2019 Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, прийнято рішення №1273826/42821132 про відмову в реєстрації податкової накладної №139 від 10.07.2019, згідно з яким підставою для відмови у реєстрації вказаної податкової накладної є ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано підкреслити). У графі "Додаткова інформація" відсутні будь-які відомості.

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження шляхом подання 17.09.2019 до Державної податкової служби України скарги на рішення №1273826/42821132 від 10.09.2019.

24.09.2019 рішенням № 38491/42821132/2 податковим органом залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін, з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойси.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд керується наступним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України).

За правилами п.185.1 ст.185 ПК України операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми п.187.1 ст.187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10. ст.201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

За змістом пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Спірні правовідносини регулюються також приписами Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, який був чинний на час спірних правовідносин (далі Порядок №117), а також Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 (далі Порядок №1246), які застосовуються у редакції, чинній на момент виникнення таких правовідносин.

Відповідно до п.2 Порядку № 1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пунктів 13-15 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №117 податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Згідно пунктів 12-14 Порядку №117 У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як вбачається із змісту квитанції реєстраційний № , контролюючим органом в якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної №139 від 10.07.2019 зазначено, що вказана податкова накладна відповідає підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

На час спірних правовідносин перелік Критеріїв ризиковості платника податку було визначено листом Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 № 959/99-99-07-18, відповідно до пункту 1.6. якого було визначено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Суд зауважує, що підпункт 1.6 пункту 1 зазначених Критеріїв ризиковості платника податку містив декілька критеріїв ризиковості платника податків, а квитанція з реєстраційним № не містить конкретизованої інформації про те, яким саме вимогам підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку» відповідає податкова накладна №139 від 10.07.2019.

Натомість, як принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, так і п. 13 Порядку №117 вимагав від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Суд зазначає, що чітке визначення фіскальним органом у відповідній квитанції конкретного критерію, прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків документів, достатніх для прийняття рішень про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, квитанція з реєстраційним № не містить покликання на відповідне рішення контролюючого органу, яким позивача було б віднесено до переліку ризикових платників згідно пункту 1.6 Критеріїв.

Матеріали справи також не містять доказів прийняття комісією рішення про віднесення позивача до переліку ризикових платників згідно пункту 1.6 Критеріїв, а надіслана позивачу квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не містить переліку документів, які мали бути надані позивачем для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд звертає увагу, що вказані Критерії ризиковості платника податку на час спірних відносин були запроваджені лише листом Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, який не був ні погодженим уповноваженим органом виконавчої влади Мінфіном, як того вимагав пункт 10 Порядку № 117, ні затверджений нормативним актом.

Жодних доводів та/або доказів з цього питання відповідачами не наведено та не надано.

При розгляді справи суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 822/1878/18, зокрема що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 КАС України. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Отже, вказані вище Критерії затверджено без дотримання регуляторних процедур критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій та перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку відповідно.

Водночас, факт запровадження непрозорого механізму затвердження вищевказаних Критеріїв з урахуванням відсутності доступного для ознайомлення громадськості механізму прийняття зазначених проектів актів, у тому числі визначення періодичності затвердження таких критеріїв ДФС України, порушує один із принципів державної регуляторної політики, визначених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а саме передбачуваність, тобто послідовність регуляторної діяльності, відповідність її цілям державної політики, а також планам з підготовки проектів регуляторних актів, що дозволяє суб`єктам господарювання здійснювати планування їхньої діяльності.

З огляду на вказане, суд зазначає, що лист Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 не є нормативно-правовим актом у розумінні ст.117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 КАС України, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність станом на час прийняття спірного рішення правової обґрунтованості та об`єктивності застосування механізму державного регулювання в частині визначених ДФС критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність станом на час прийняття спірного рішення правової обґрунтованості та об`єктивності застосування механізму державного регулювання в частині визначених ДФС критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

В даному випадку судом встановлено, що податковим органом порушено законодавство при прийнятті рішення про зупинення реєстрації податкової накладної № 139 від 10.07.2019, що є передумовою прийняття безпідставного рішення про відмову в її реєстрації.

Відповідно до пункту 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

За приписами пунктів 18-23 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Суд враховує, що підставою для прийняття рішення від 10.09.2019 № 1273826/42821132 слугував висновок відповідача про те, що позивачем не надано копій документів первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфікації, накладні.

Разом з цим, Додатком 2 до Порядку зупинення реєстрації податкових накладних затверджено форму рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, відповідно до якої передбачено, що у разі прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної з підстави неподання платником податків копій первинних документів згідно переліку, необхідно підкреслити конкретні документи в переліку, які не подані платником податків.

Однак, згідно оскаржуваного рішення, контролюючим органом не підкреслено, яких саме первинних документів з переліку не надано позивачем, що ставить під сумнів обґрунтованість висновків відповідача про неподання таких первинних документів.

У вказаному рішенні не зазначено яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, а також мотивів неврахування поданих позивачем пояснень та копій документів.

При цьому, наявні у матеріалах справи свідчать, що позивачем подані контролюючому органу документи на підтвердження здійснення господарських операцій за якими складено спірну податкову накладну.

Посилання відповідача на вирок Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2020 у справі №757/47002/20-к суд не може врахувати як доказ наявності підстав для зупинення реєстрації податкової накладної від 10.07.2019 № 139 чи як доказ правомірності рішення від 10.09.20219 №1273826/42821132, адже такий вирок не існував на момент зупинення реєстрації податкової накладної від 10.07.2019 №139 та станом на час прийняття спірного рішення.

Таким чином, спірне рішення від 10.09.20219 № 1273826/42821132 не відповідає вимогам чіткості та обґрунтованості, реєстрацію податкової накладної від 10.07.2019 №139 зупинено незаконно, що у сукупності безумовно свідчить про протиправність та необхідність скасування рішення від 10.09.20219 № 1273826/42821132.

Окремо щодо позовної вимоги про зобов`язання зареєструвати податкову накладну, суд зазначає про наступне.

Із положень частин третьої-четвертої 245 КАС України випливає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі Порядок № 1246), податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Таким чином, нормами Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Пунктом 20 Порядку № 1246 встановлено, що внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Суд зазначає, що податкова накладна від 10.07.2019 №139, а також усі наявні у матеріалах даної справи документи від імені ТОВ "СП "Джет Енерджі" підписані ОСОБА_1 , якого вироком Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2020 у справі № 757/47002/20-к визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України (в редакції Закону №642-VII від 10.10.2013).

За змістом вказаного вироку, ОСОБА_1 вчинив дії щодо реєстрації ТОВ "СП "Джет Енерджі" та став його директором за пропозицією невстановленої особи. При цьому, ОСОБА_1 наміру здійснювати діяльність як учасник та директор ТОВ "СП "Джет Енерджі" не мав та розумів, що він вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації вищевказаної юридичної особи, оскільки ОСОБА_1 та невстановлена слідством особа домовились, що він буде значитися як учасник та директор формально та до діяльності юридичної особи не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням вказаної юридичної особи будуть займатись інші особи.

Верховний Суд України в постанові від 29.03.2017 у справі № 826/11082/14 зазначив, що первинні документи, які стали підставою для формування суб`єктом господарювання податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту та визначених пунктом 138.1 статті 138 ПК України витрат є безпідставними.

У постанові від 14.03.2017 у справі № 826/757/13 Верховний Суд України вказує, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Верховний Суд у рішенні у справі № 2а-7075/12/2670 від 16.01.2018 констатує, що первинні документи є неналежними, адже підписані особою, яка значилась директором товариства, проте фактично ніякого відношення до діяльності товариства не мала, що встановлено в межах розслідування кримінальної справи.

Таким чином, з огляду на наявність вироку Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2020 у справі № 757/47002/20-к усі первинні документи, підписані від імені ТОВ "СП "Джет Енерджі" Сідаш Едуардом Костянтиновичем, не можуть вважатись первинними документами та слугувати належною підставою для формування податкової звітності.

Разом з цим, задоволення позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ "СП "Джет Енерджі" від 10.07.2019 № 139 фактично призведе до безпідставного виникнення у контрагента ТОВ "СП "Джет Енерджі" права на податковий кредит за податковою накладною 10.07.2019 № 139, що суперечитиме положенням ПК України та завданням адміністративного судочинства.

Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну від 10.07.2019 № 139 у ЄРПН.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено правомірності оскаржуваного рішення, а доводи позивача та матеріали справи свідчать про протилежне, при цьому встановлені у ході судового розгляду даної справи обставини свідчать про відсутність підстав для реєстрації податкової накладної від 10.07.2019 № 139 у ЄРПН, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії від 10.09.2019 №1273826/42821132 про відмову в реєстрації податкової накладної від 10.07.2019 №139. Разом з цим, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну від 10.07.2019 №139 у ЄРПН.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 3842,00грн. платіжними дорученнями №214 та №215 від 11.12.2019.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, у 2019 році судовий збір за подання такого позову складав 1921грн.

Позивачем сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме 3842,00 грн. замість 1921,00грн.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.7Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову за подання якого позивач сплатив судовий збір у сумі 3842,00грн. платіжними дорученнями № 214 та №215 від 11.12.2019, суд вважає, що позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 960,50 грн. При цьому суд враховує порушення прав позивача саме Комісією ГУ ДФС у м. Києві, яка прийняла рішення від 10.09.2019 № 1273826/42821132, а тому необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 960,50грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві.

Одночасно з цим, суд роз`яснює, що питання про повернення позивачу надміру сплаченого ним судового збору у сумі 1921,00грн., суд може вирішити після надходження відповідної заяви (клопотання) про повернення надміру сплачених коштів.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.09.2019 № 1273826/42821132 про відмову в реєстрації податкової накладної від 10.07.2019 №139.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Джет Енерджі" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві судові витрати зі сплати судового збору у розмірі у розмірі 960,50грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 02 травня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СП ДЖЕТ ЕНЕРДЖІ" (вул. Магнітогорська, 1Ф, м. Київ, 02122, ЄДРПОУ/РНОКПП 42821132)

Відповідач - Державна податкова служба України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ЄДРПОУ/РНОКПП 43005393) Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ЄДРПОУ/РНОКПП 44116011)

Суддя Т.О. Комшелюк