Справа № 120/12270/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12270/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

01 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася у Вінницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.11.2024 позов задоволено частково, ухвалено:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до стажу роботи судді ОСОБА_1 , що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в повному обсязі стаж роботи на посаді судді з 26.03.1993 по 30.07.2024 - 31 рік 4 місяці 4 дні; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 2 роки.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на рівні 72 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 02.08.2024 перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 та виплачувати у розмірі 76 % від відповідних сум суддівської винагороди, врахувавши її стаж на посаді судді 33 роки 4 місяці 4 дні, з яких: стаж роботи на посаді судді 31 рік 4 місяці 4 дні; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 2 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 недоплачену різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання з 02.08.2024 до моменту здійснення такого перерахунку за цим судовим рішенням.

В іншій частині вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.11.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що як при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (Закон №1058-IV ), так і при призначенні довічного грошового утримання, як судді у відставці відповідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 (Закон №1402-VIII), належним чином визначено стаж на основі поданих нею документів та наявних у Пенсійному фонді відомостей.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Позивач вказує на протиправні дії відповідача щодо незарахування до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в повному обсязі: стаж роботи на посаді судді з 26.03.1993 по 30.07.2024 31 рік 4 місяці 4 дні; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 2 роки та протиправність рішення відповідача від 09.09.2024 № 22 щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 72% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Вищої ради правосуддя від 30.07.2024 №2324/0/15-24 ОСОБА_1 , звільнено з посади судді Шаргородського районного суду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказом в.о. голови Шаргородського районного суду Вінницької області № 57о/с від 02.08.2024 року відраховано зі штату суду.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 30.07.2024 №2324/0/15-24, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає позивачці право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді 31 рік 4 місяці 4 дні; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 2 роки.

Згідно розрахунку Шаргородського районного суду Вінницької області стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 зараховано стаж роботи на посаді судді з 26.03.1993 - 33 роки 3 місяці 6 днів.

Позивач 02.08.2024 звернулася до управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою та усіма необхідними документами за призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з рішенням Управління ПФУ у Вінницькій області №22 від 09.08.2024, довічне грошове утримання позивачу визначено в розмірі 72% заробітної плати судді, виходячи з 31 повних років стажу на посаді судді.

ОСОБА_1 звернулася до відповідача з письмовою заявою про зарахування до стажу роботи судді, що дає їй право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 2 роки, та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання на рівні 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що відповідає рішенню Вищої ради правосуддя від 30.07.2024, яким визначено стаж, який дає їй право на відставку, 33 роки 4 місяці 4 дні.

Відповідач листом від 09.09.2024 №0200-0202-8/92466 відмовив у зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стажу роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 2 роки.

Вважаючи протиправними наведені дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, усіх періодів які підлягають врахуванню до такого стажу, позивач звернулася до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи позивача на посаді судді стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки, що загалом становить 33 роки 4 місяці 4 дні.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

За змістом п. 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 Закону № 1402-VIII суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Абзацом 4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 30.07.2024 №2324/0/15-24, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає мені право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді 31 рік 4 місяці 4 дні; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 2 роки.

Частиною 2 ст. 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 листопада 2018 року, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Частиною 1 ст. 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII "Про статус суддів" (у редакцій, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді) передбачено, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Таким чином, до стажу роботи на посаді судді, що дає ОСОБА_1 право на відставку, підлягають зарахуванню 2 роки роботи в галузі права, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду судді.

Відтак, загальний стаж судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку (станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення), становить 33 роки 4 місяці 4 дні, з яких: стаж роботи на посаді судді 31 рік 4 місяці 4 дні; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 2 роки.

При цьому, ч. 1 ст. 57 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" передбачає, що рішення ВРП про звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 1, 2 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване з підстав, визначених законом.

Рішення Вищої ради правосуддя 30.07.2024 №2324/0/15-24 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шаргородського районного суду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку" не оскаржено та не скасовано, а тому підстави для не зарахування вищезазначеного суддівського стажу відсутні.

Отже, відповідач при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно не зарахував вказаний вище період до стажу роботи на посаді судді.

Відповідач неправомірно вдається до оцінки суддівського стажу позивача, оскільки розрахунок такого стажу взагалі не входить до повноважень пенсійного органу. Це підтверджується Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі Порядок № 3-1), згідно з яким призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці здійснюється, зокрема, на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, що складається (оформляється) відповідним судом.

Згідно ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Враховуючи, що загальний стаж роботи позивача на посаді судді, що дає їй право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 33 роки 4 місяці 4 дні, тому розмір довічного грошового утримання має складати 76 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідачем при визначенні довічного грошового утримання судді у відставці не приймалось рішення у формі окремого документа, яке б за формою та змістом відповідало загальним вимогам до індивідуального акту у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання на рівні 72 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а також зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, з 02.08.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 % від відповідних сум суддівської винагороди, врахувавши її стаж роботи на посаді судді 33 роки 4 місяці 4 дні, з яких: стаж роботи на посаді судді 31 рік 4 місяці 4 дні; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 2 роки, а також виплатити недоотриману різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання з 02.08.2024 до моменту здійснення відповідного перерахунку.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.