Справа № 420/37160/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря судового засідання - Галата В.І.,

за участю сторін: представника позивача - Боври Д.Ю.,

представника відповідача - Причиненко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» (67661, Одеська обл., с. Нерубайське, вул. Зелена, буд. 20 А, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області (), щодо неприйняття рішення про визнання податкового боргу безнадійним та щодо неприйняття рішення про списання безнадійного податкового боргу Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» () податкового боргу в розмірі 2 098 391,00 грн.;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області () прийняти рішення про визнання податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» () в розмірі 2 098 391,00 грн безнадійним.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області після проведеної перевірки було прийнято податкове повідомлення рішення №000294509 від 23.10.2019 року, яким нараховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» податкові зобов`язання на суму 2 098 391,00 грн. з яких згідно довідки-розрахунку заборгованості податкового керуючого від 30.01.2024р. сума недоїмки по основному платежу складає 1 114 585 грн., сума недоїмки по фінсанкціям 581 927 грн., залишок несплаченої пені 401 879.

Позивач зауважив, що вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось у судовому порядку. За результатами судового розгляду (справа № 420/6441/19) рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. у задоволенні позовних вимог ТОВ «БК «Промбудсервіс» було відмовлено у повному обсязі. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. по справі № 420/6441/19 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ТОВ «БК «Промбудсервіс» задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення № 000294509 від 23.10.2019 року. Постановою Верховного Суду від 10.02.2022 р. по справі № 420/6441/19 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 скасовано в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.10.2019 №000294509 та №000292509.

Як повідомлено у позові, з ухвали Одеського окружного адміністративного від 05.07.2024 року по справі 420/20633/24 позивачу стало відомо, що відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу в розмірі 2 098 391,00 грн., звідки позивач і дізнався, що податковий борг в розмірі 2 098 391,00 грн. не був списаний відповідачем у встановленому порядку, як безнадійний.

Бездіяльність відповідача щодо не здійснення дій по списанню податкового боргу, як безнадійного позивач вважає протиправною, посилаючись на підпункт 101.2.3 пункту 101.2. статті 101 ПК України, відповідно до якого під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3). Згідно з Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 10 серпня 2022 р. за № 908/38244, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України № 220 від 28.07.2022, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Отже, на думку позивача, даний податковий борг після спливу строку позовної давності у 1095 днів для його стягнення, який є присічним, оскільки виник у 2017 році на підставі податкового повідомлення-рішення від 23 жовтня 2019 року минув, тому податковий борг підлягає визнанню безнадійним.

Зазначених дій ГУ ДПС в Одеській області вчинено не було, що, на думку позивача, є протиправною бездіяльністю.

Ухвалою суду від 15.01.2025 року відкрито провадження у справі та повідомлено, що суд розгляне справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

27.01.2025 року до суду від представника позивача надійшли заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

29.01.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов.

Відповідно до відзиву відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог з підстав того, що на момент розгляду даної справи строк для стягнення 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу не сплинув. У період з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, строк давності, передбачений статтею 102 ПК України, був зупинений з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а в період з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - у зв`язку з дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.

Відповідач зауважив, що борг виник не з 2017 року, як на це вказує представник позивача, а на підставі акту перевірки за період з 2017 по 2019 рік. Виходячи з висновків щодо виявлених порушень під час проведення перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення №000294509 від 23.10.2019 року, яке було отримано представником ТОВ «БК «Промбудсервіс». Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі №420/6441/19 було підтверджено нарахування податкових повідомлень-рішень, відповідно до чинного законодавства.

Отже, оскільки податковий борг не набув статусу безнадійного боргу, на переконання відповідача, передбачена положеннями п.101.1 ст.101 ПК України процедура списання податкового боргу у даному випадку не може бути застосована.

05.03.2025 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив.

Відповідно до відповіді на відзив позивач вважає доводи податкового органу необргунтованими з огляду на те, що податковими органами визнається безнадійним та списується податковий борг щодо якого минув строк давності (1095 днів), включаючи зупинення перебігу такого строку на період з 18 березня 2020 року до 23 листопада 2022 року (включно) та враховуючи положення підпунктів 69.9 та 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ.

Проаналізувавши положення законодавства, позивач виснував, що з 18 березня 2020 року по сьогодні строк давності зупинявся в такі періоди:

- з 18.03.2020 по 17.03.2022 відповідно до п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для всіх платників податків;

- з 07.03.2022 по 24.11.2022 відповідно до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для всіх платників податків; (у періоді з 07.03.2022 по 17.03.2022 одночасно діяли п. 52 прим. 2 і п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для всіх платників податків)

-з 17.03.2022 по 01.08.2023 відповідно до п. 102.9 ст. 102 ПКУ (з 17.03.2022 по 27.05.2022 норма діяла без виключень, а з 27.05.2022 по 01.08.2023 з виключеннями щодо випадків, передбачених ПКУ) (у періоді з 17.03.2022 по 24.11.2022 одночасно діяли п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ і п. 102.9 ст. 102 ПКУ)

-з 24.11.2022 по 01.08.2023 відповідно до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 60, 87 101 ПКУ, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із ст. 116 ПКУ;(у періоді з 27.05.2022 по 01.08.2023 п. 102.9 ст. 102 ПКУ діяв із виключеннями, передбаченими п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ;)

- з 01.08.2023 для груп платників з податковим боргом, який виник до 24.02.2022, згідно з п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ.

Отже, на думку позивача, перебіг строку давності відновився:

1. для платників податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 60, 87 101 ПКУ, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із ст. 116 ПКУ із 24.11.2022 (період зупинення, який вираховується із загального строку давності податкового боргу з 18.03.2020 по 24.11.2022);

2. для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 60, 87 101 ПКУ, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із ст. 116 ПКУ із 01.08.2023 (період зупинення, який вираховується із загального строку давності податкового боргу з 18.03.2020 по 01.08.2023).

3. для платників податків, які визначені п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ і які мають податковий борг, що виник до 24.02.2022, перебіг строку давності не відновився.

4. для платників податків, які визначені п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ і які мають податковий борг, що виник після 24.02.2022, перебіг строку давності відновлено з 01.08.2023.

У відповіді позивач повторно зауважив, що фінансова відповідальність виникає з моменту здійснення фінансового правопорушення, вона виникає у вигляді обов`язку правопорушника зазнати осуду і понести несприятливі наслідки немайнового й майнового характеру, передбачені санкцією фінансової норми.

Таким чином позивач наполягає на факті спливу строку позовної давності у 1095 днів для його стягнення, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.03.2025 року призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.03.2025 року 11:00 год.

Підготовче засідання, призначене на 18.03.2025 року 11:00 год., було відкладено за клопотанням представника позивача на 01.04.2025 року 12:00 год.

01.04.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання призначеного 01.04.2025 року 12:00 год.

Ухвалою суду від 01.04.2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача у зв`язку з відсутністю доказів прийняття участі представником позивача в іншому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 01.04.2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.04.2025 року 10:00 год.

У судовому засіданні 08.04.2025 року судом були заслухані вступні слова сторін та оголошено перерву у розгляді справи до 22.04.2025 року 11:30 год.

У судовому засіданні, призначеному на 22.04.2025 року 11:30 год., судом було долучено до матеріалів справи письмові пояснення представника позивача.

Доводи письмових пояснень позивача від 22.04.2025 року є ідентичними доводам відповіді на відзив.

Заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДПС в Одеській у вересні 2019 року було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс» (далі ТОВ «БК «Промбудсервіс» податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 30.06.2019, валютного законодавства за період з 01.10.2017 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 30.06.2019.

За результатами проведеної перевірки складено Акт №11/15-32/05-09/25433556 від 26.09.2019 року, на підставі якого прийнято податкове повідомлення рішення №000294509 від 23.10.2019 року

Вказаним податковим повідомленням рішенням №000294509 від 23.10.2019 року нараховано ТОВ «БК «Промбудсервіс» податкові зобов`язання на суму 1163 853 грн. та штрафні санкції на суму 581 927 грн.

Податкове повідомлення-рішення №000294509 від 23.10.2019 року було оскаржено до суду.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. у справі №420/6441/19 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №000293509 від 23.10.2019р.; №000294509 від 23.10.2019р.; №000292509 від 23.10.2019р. було відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. по справі № 420/6441/19 скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ТОВ «БК «Промбудсервіс» задоволено.

Постановою Верховного Суду від 10.02.2022 р. по справі № 420/6441/19 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 скасовано в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.10.2019 №000294509 та №000292509 в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за податковою декларацією за півріччя 2019 року на 11 738 124 грн. У цій частині позовних вимог залишено в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2020.

04 квітня 2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області складено податкову вимогу №0-1532 щодо сплати податкового боргу та направлено на адресу ТОВ «БК «Промбудсервіс».

Згідно з довідкою розрахунку заборгованості станом на 30.01.2024 року, сума податкового боргу позивача перед бюджетом складає 2 098 391,00 грн, серед яких недоїмка по основному платежу 1 114 585,00 грн., по штрафним санкціям - 581927,00 грн., несплачена пеня 401 879,00 грн.

Відповідно до Розрахунку податкового боргу станом на 30.01.2024 року заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №000294509 від 23.10.2019 року на суму 2098 391,00 грн., що також включає нараховану відповідно до ст. 129 ПК України пеню (11.07.2022 року - у сумі 401585,23 грн. та 09.10.2023 року - у сумі 293,77 грн.).

У червні 2024 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось з до суду з адміністративним позовом про стягнення з ТОВ «БК «Промбудсервіс» податкового боргу у сумі 2098 391,00 грн.

Позивач вважає заявлений до стягнення податковий борг безнадійним, а бездіяльність відповідача щодо не здійснення дій по списанню податкового боргу, як безнадійного, протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, позивач вважає податковий борг безнадійним, оскільки стосовно нього минув строк давності, встановлений Податковим кодексом України. Відповідач, у свою чергу, не погоджується зі спливом строку позовної давності щодо податкової заборгованості позивача у сумі 2098 391,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок проведення перевірок, права та обов`язки платників податків, адміністративний арешт майна, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

За змістом підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, невиконання платником податку обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Проте за наявності певних обставин, визначених законодавством, податковий борг може бути визнаний безнадійним та списаний.

Правила списання безнадійного податкового боргу врегульовані статтею 101 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

У пункті 101.2 вказаної статті наведено перелік ознак, що дозволяють відрізнити податковий борг від безнадійного податкового боргу.

Так, під терміном «безнадійний» розуміється, окрім іншого податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (підпункт 101.2.3).

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 101.5 статті 101 Податкового кодексу України).

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначений Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 липня 2022 року № 220 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2022 року за № 908/38244) (далі Порядок № 220).

Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі штрафні санкції, пеня, нараховані на такий податковий борг (пункт 1 розділу ІІ Порядку № 220).

Безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу,- станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС (підпункт 5 пункту 2 розділу ІІ Порядку № 220).

Строки давності та їх застосування визначені статтею 102 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 220 у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку №220 у випадку, передбаченому підпунктом 6 пункту 2 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до територіального органу ДПС з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

За змістом пункту 6 розділу ІІІ Порядку № 220 структурний підрозділ територіального органу ДПС, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем кварталу.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІКС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд доходить висновку про те, що податковий борг, який протягом 1095 календарних днів з дня його виникнення не був стягнутий податковим органом, визнається безнадійним та підлягає списанню на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу. Звернення платника податків із письмовою заявою про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 220). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 813/4430/16, від 09 липня 2019 року у справі № 0240/2269/18-а, від 09 березня 2021 року у справі № 300/2353/19 та інших.

У позовній заяві позивач вказує, що у ТОВ «БК «Промбудсервіс» наявний податковий борг по основним зобов`язанням, штрафним санкціям та пені, нарахованих на податок на додану вартість, в сумі 2098 391,00 грн. Заборгованість по податку на додану вартість виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №000294509 від 23.10.2019 року. Оскільки з моменту виникнення згаданого податкового боргу минуло більше 1095 днів, цей податковий борг став безнадійним, а тому відповідач у силу вимог пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України, пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 220 зобов`язаний прийняти рішення про його списання.

Так, у позові та письмових поясненнях представником позивача зазначено, що податковий борг виник у 2017 році; строк давності зупинявся з 18.03.2020 року відповідно до п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX ПКУ; перебіг строку давності відновився 24.11.2022 р. Таким чином, враховуючи, що вже минуло 899 днів в період із 01.10.2017 р. по 17.03.2020 р. , в податкового органу було ще 196 днів (тобто до 08 червня 2023 року), задля стягнення такого податкового боргу.

У судовому засіданні від 08.04.2025 року представник позивача, відповідаючи на питання суду, повідомив, що податковий борг виник з дати виявлення порушення, тобто у 2019 році, точну дату спливу строку давності назвати не зміг.

На переконання представника відповідача, податковий борг вважається узгодженим з 11.07.2022 року та строк позовної давності стосовно нього спливає 10.07.2025. Таким чином, до 10.07.2025 року податковий борг позивача у сумі 2098 391,00 грн. не може набути статусу безнадійного.

З цього приводу суд зазначає таке.

Як було встановлено судом, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПКУ контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених ПКУ або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Якщо згідно з нормами ст. 54 ПКУ сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому ПКУ (п. 54.5 ст. 54 ПКУ).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПКУ, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абзац перший п. 57.3 ст. 57 ПКУ).

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (абзац другий п. 57.3 ст. 57 ПКУ).

Згідно з п. 56.15 ст. 56 ПКУ скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим п. 56.3 ст. 56 ПКУ, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий п. 56.18 ст. 56 ПКУ).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що грошові зобов`язання підлягають сплаті протягом десяти днів саме з дня їх узгодження.

У даному випадку днем узгодження грошового зобов`язання було 10 лютого 2022 року (день набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року у справі № 420/6441/19). До прийняття Верховним Судом постанови від 10.02.2022 року у справі № 420/6441/19 сума податкових зобов`язань нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення №000294509 від 23.10.2019 року вважалась не узгодженою.

Таким чином, строк сплати грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням №000294509 від 23.10.2019 року закінчився 20.02.2022 року (включно). Відповідно, відлік строку давності (1095 днів) розпочався з 21.02.2022 року та мав закінчитись 20.02.2025 року.

Між тим, податковими органами визнається безнадійним та списується податковий борг щодо якого минув строк давності (1095 днів), включаючи зупинення перебігу такого строку.

Так, відповідно до п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX ПКУ на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПКУ.

17.03.2022 набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі Закон № 2120-ІХ), відповідно до якого дію п.п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX ПКУ зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану, а також доповнено п. 102.9, згідно з яким на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених ПКУ, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пізніше згідно із Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (набрав чинності 27.05.2022) п. 102.9 ст. 102 ПКУ доповнено словами «крім випадків, передбачених Кодексом».

Надалі, Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі Закон № 3219-ІХ) від 01.08.2023 виключено пункт 102.9 зі ст. 102 ПКУ.

Крім того, 07.03.2022 набрав чинності Закон України від 03 березня 2022 року № 2118-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», яким підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ було доповнено п. 69.

Так, згідно з п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

24.11.2022 набрав чинності Закон України від 03 листопада 2022 року № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу», яким п. 69.9 викладено в новій редакції, зокрема, з 24.11.2022 відновлено перебіг строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 60, 87 101 ПКУ, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із ст. 116 ПКУ.

Згідно із Законом № 3219-ІХ п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ діяв тимчасово, до 01 серпня 2023 року.

Законом № 3219-ІХ п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ доповнено новим п.п. 69.40, згідно з яким тимчасово, з 01 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59 60, 87 101 ПКУ заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року, щодо окремих груп платників податків, зазначених у п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ. Установлено, що для платників податків, щодо яких контролюючим органом не застосовуються заходи стягнення згідно з п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ, зупиняється перебіг строків давності, визначених п. 102.4 ст. 102 ПКУ.

Отже, строк давності зупинявся в такі періоди:

з 18.03.2020 по 17.03.2022 відповідно до п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для всіх платників податків;

з 07.03.2022 по 24.11.2022 відповідно до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для всіх платників податків;

у періоді з 07.03.2022 по 17.03.2022 одночасно діяли п. 52 прим. 2 і п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для всіх платників податків;

з 17.03.2022 по 01.08.2023 відповідно до п. 102.9 ст. 102 ПКУ (з 17.03.2022 по 27.05.2022 норма діяла без виключень, а з 27.05.2022 по 01.08.2023 з виключеннями щодо випадків, передбачених ПКУ);

у періоді з 17.03.2022 по 24.11.2022 одночасно діяли п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ і п. 102.9 ст. 102 ПКУ;

з 24.11.2022 по 01.08.2023 відповідно до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 60, 87 101 ПКУ, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із ст. 116 ПКУ;

у періоді з 27.05.2022 по 01.08.2023 п. 102.9 ст. 102 ПКУ діяв із виключеннями, передбаченими п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ;

з 01.08.2023 для груп платників з податковим боргом, який виник до 24.02.2022, згідно з п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ.

Таким чином, при визначенні податкового боргу безнадійним і таким, що підлягає списанню за підставою спливу строку давності, податковий орган має враховувати періоди зупинення перебігу строку давності.

Суд зазначає, що на дату формування спірного податкового боргу вже було зупинено перебіг усіх строків давності, встановлених статтею 102 ПК України.

Враховуючи перелічені періоди зупинення строків давності, з огляду на те, що податковий борг у позивача виник до 24.02.2022 року, а також відсутність в матеріалах справи рішення щодо позивача про можливість чи неможливість своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку, суд дійшов висновку, що строк давності, визначений статтею 102 ПК України, щодо податкового боргу позивача, що виник на підставі податкового повідомлення-рішення №000294509 від 23.10.2019 року, ще не сплив.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що стосовно вищевказаної заборгованості позивача податковий орган вживав та вживає передбачені Податковим кодексом України заходи щодо її стягнення у судовому порядку, про що зазначив сам позивач у позовній заяві.

Так, судом встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 року відкрито провадження у справі 420/20633/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ТОВ «БК «Промбудсервіс» про стягнення суми податкового боргу в розмірі 2 098 391,00 грн.

Тобто, навіть якщо строк давності (1095 днів) рахувати без включення періодів зупинення його перебігу, то податковий борг позивача, що є спірним, все одно не можна було б вважати безнадійним, оскільки відповідач почав вчиняти дії щодо стягнення такої заборгованості в межах встановлених 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, суд погоджується із доводами відповідача про те, що оскільки строк позовної давності стосовно оскаржуваної суми податкового боргу не минув, то вона не підпадає під визначення безнадійного податкового боргу у розумінні підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, з огляду на що у податкового органу відсутній обов`язок щодо прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 220.

Отже, у межах спірних правовідносин відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України та протиправної бездіяльності щодо позивача не вчиняв, а тому в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо неприйняття рішення про визнання податкового боргу безнадійним та щодо неприйняття рішення про списання безнадійного податкового боргу Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» податкового боргу в розмірі 2 098 391,00 грн. та зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області прийняти рішення про визнання податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» в розмірі 2 098 391,00 грн безнадійним, слід відмовити.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовної заяви, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 90, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» (67661, Одеська обл., с. Нерубайське, вул. Зелена, буд. 20 А, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 02 травня 2025 року.

Суддя А.А. Радчук

.