Справа № 620/3811/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3811/22 Головуючий у 1 інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 2 рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 30.08.2019 №10 в частині відмови у внесенні ОСОБА_1 до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.08.2019 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду. В решті позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2024 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишено без задоволення. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року - залишено без змін.

До Чернігівського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просив:

- визнати протиправним протокольне рішення №7 від 01.10.2024 року Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , що вчинене (ухвалене) на виконання відносно ОСОБА_1 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 року у справі №620/3811/22 року з підстав незаконності, необґрунтованості та невиконання вимог цього судового рішення цієї справи і з цих підстав скасувати його.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 негайно належно виконати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року ухвалене у справі №620/3811/22, а саме: повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.08.2019 року та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити подану заяву, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

20 лютого 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, продовжено строк розгляду справи на 15 (п`ятнадцять) днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду у справі № 620/3811/22 був неналежний розгляд рапорту позивача, а обставини щодо проходження позивачем служби на момент подання рапорту судом не встановлювались.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, звертаючись із даною заявою, позивач фактично намагається у спосіб, передбачений ст. 383 КАС України, вирішити новий спір, з урахуванням обставин, які не були предметом розгляду в суді.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статі 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно частини 2 статі 383 КАС України, у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Частиною 6 статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, при розгляді заяв в порядку статті 383 КАС України, суд повинен з`ясувати, чи були оскаржувані рішення, дії відповідача, пов`язані з виконанням судового рішення, та чи не утримує в собі звернення позивача до суду самостійні підстави та предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи і було встановлено судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду даної справи по суті, 09.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 із відповідним рапортом про вирішення питання щодо зарахування його на квартирний облік.

До рапорту було додано довідку форми 5 від 08.08.2019 №312 про те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 , форми 9 від 08.08.2019 №313 про те, що ОСОБА_1 неодружений, витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 06.02.2019 №9-рс, витяг з послужного списку, два примірники встановлених рапортів, згідно додатку 10 наказу Міністерства оборони України №380.

Крім того, в матеріалах справи міститься рапорт позивача від 06.05.2019 на ім`я Голови житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , до якого було додано довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.04.2019 №3927, довідку від 26.04.2019 №127/п, витяг з наказу про поновлення на військовій службі, довідку від 11.04.2019 №44, довідку від 04.04.2019 №951, довідку від 10.04.2019 №595, тощо.

За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 , житловою комісією Військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення, оформлене протоколом від 30.08.2019 №10, яким позивачу відмовлено у внесенні до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов.

Підставою для відмови у зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік стало ненадання позивачем усіх необхідних документів.

Так, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у даній справі, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2024 року, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п. 2 рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 30.08.2019 №10 в частині відмови у внесенні ОСОБА_1 до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням, а також, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.08.2019 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у спірному протоколі відповідач не конкретизував, яких саме документів ним не надано та не вказав, порушенням якого нормативно-правового акту є ненадання таких документів, що свідчить про його нечіткість та невизначеність, і відповідно невідповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України.

При цьому, зобов`язуючи відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 09.08.2019 та прийняти відповідне рішення, суд виходив з того, що зарахування до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов належить до дискреційних повноважень житлової комісії, з огляду на що, рішення суду щодо зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії, буде втручанням у його дискреційні повноваження. Тобто, житлова комісія, в даному випадку, має виключну компетенцію у спірних питаннях.

Матеріали справи свідчать, що, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у даній справі, житловою комісією Військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення, оформлене протоколом № 7 від 01 жовтня 2024 року, яким вирішено:

- скасувати п.2 рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 30.08.2019 року №10 в частині відмови у внесенні ОСОБА_1 до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням, які передбачені розділом IV «інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 (зі змінами), та вимогами постанови №1081 від 03.08.2006 року «Про затвердження порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями»;

- відмовити у внесенні ОСОБА_1 до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням керуючись вимогами постанови №1081 від 03.08.2006 року «Про затвердження порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», розділом IV «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 (зі змінами) військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням.

Як зазначає апелянт, судом першої та апеляційної інстанції під час розгляду даної справи по суті досліджувалися надані ним до житлової комісії документи та їм була надана належна правова оцінка.

Водночас, апелянт вважає, що під час прийняття житловою комісією Військової частини НОМЕР_2 протокольного рішення №7 від 01.10.2024 року не була виконана зобов`язальна вимога рішення суду щодо врахування його висновків при повторному розгляді такого рапорту та наданих до нього в повному обсязі документів.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта необґрунтованими, оскільки, підставою для прийняття житловою комісією Військової частини НОМЕР_2 рішення про відмову у внесенні позивача до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, оформленого протоколом від 30.08.2019 №10, було ненадання позивачем усіх необхідних документів.

Саме такій підставі прийняття рішення про відмову у внесенні позивача до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов була надана правова оцінка судом першої та апеляційної інстанції.

Водночас, підставою прийняття житловою комісією Військової частини НОМЕР_2 рішення, оформленого протоколом № 7 від 01 жовтня 2024 року, вказано, що станом на 01.10.2024 року громадянин ОСОБА_1 не являється діючим військовослужбовцем ЗСУ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що предметом розгляду у справі №620/3811/22 був неналежний розгляд рапорту позивача, а обставини щодо проходження позивачем служби на момент подання рапорту судом не встановлювались.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі №620/3811/22.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 287, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 383 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 02.05.2025 р.