Справа № 520/8868/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

01 травня 2025 року справа №520/8868/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва Ольга Вікторівна, розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сліденка Андрія Вікторовича у справі №520/8868/25

за позовною заявою ОСОБА_1

до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України

та Сухини Олександра Олександровича - начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України

про про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі за текстом - відповідач-1), Начальника сьомого управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександра Олександровича (далі по тексту - відповідач-2), в якому просить::

- визнати бездіяльності відповідача-2, який не організував видачу позивачу довідки про прийняття і реєстрацію повідомлення від 03.04.2025, у сьомому управлінні Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України такою, що порушили права позивача, гарантовані пунктом третім частини другої статті 53-3 Закону України "Про запобігання корупції";

- визнати бездіяльності відповідача-2, який не організував роз`яснення позивачу прав та обов`язків викривача при прийняття повідомлення рід 03.04.2025, у сьомому управлінні Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України такою, що порушили права позивача, гарантовані пунктом першим частини другої статті 53-3 Закону України "Про запобігання корупції";

- визнання бездіяльності відповідача-2, яка полягає у не організації внесення у Єдиний портал повідомлень викривачів інформації про повідомлення позивача від 03.04.2025, сьомим управлінням Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України такою, що порушили права позивача гарантовані частиною другою статті 53-3 Закону України "Про запобігання корупції";

- визнання дій відповідача-2, які полягають у наданні позивачу недіючого ідентифікатору для його входження у Єдиний портал повідомлень викривачів такими що порушили права, гарантовані третім частини другої статті 53-3 Закону України "Про запобігання корупції" та свідомим введенням позивача в оману;

- визнання дій відповідача-2, щодо відмови розгляду повідомлення позивача про порушення антикорупційного законодавства на підставі того, що відповідач-2 визнав повідомлення таким, що не відповідає вимогам статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" неправомірними;

- визнання дій відповідача-2, щодо надання відповіді позивачу про попередній розгляд повідомлення про порушення антикорупційного законодавства-№41828-2025 від 07.04.2025 такою, що не свідчить про надання позивачу детальної інформації про проведення попередньої перевірки за повідомленням про порушення антикорупційного законодавства;

- зобов`язати відповідача-2 вирішити питання про роз`яснення позивачу прав і обов`язків викривача, як то визначено пунктом першим частини другої статті 53-3 Закону України "Про запобігання корупції";

- зобов`язати відповідача-2 організувати внесення відомостей про повідомлення позивача від 03.04.2025 до Єдиного порталу повідомлень викривачів, про що позивача повідомити наданням відповідного ідентифікатора;

- зобов`язати відповідача-2 організувати повторний розгляд повідомлення позивача про порушення антикорупційного законодавства, на вимогах Закону України "Про запобігання корупції";

- зобов`язати відповідача-2, надати позивачу детальну інформацію про попередній розгляд повідомлення про порушення антикорупційного законодавства.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 справу передано на розгляд судді Сліденку Андрію Вікторовичу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №520/8868/25 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позивач 29.04.2025 через канцелярію суду подав заяву про відвід судді Рибалка Євгена Опанасовича, в обґрунтування якої виклав незгоду із діями головуючого судді Харківського окружного адміністративного суду Сліденка Андрія Вікторовича, котра умотивована тим, що на думку заявника: 1) суддя більшу частину позовних вимог визнав зловживанням права, без роз`яснення в чому воно полягає і визнавши зловживання заявником правом не вжив будь яких заходів процесуального примусу; 2) суд конкретно не вказав який доказ повинен бути надано позивачем щодо надання йому статусу викривача, окрім його повідомлення про корупцію та внесенні інформації про це повідомлення до Єдиного порталу повідомлень викривачів; 3) із посиланням на Бангалорські принципи поведінки судді зазначив, що суддя не був безстороннім при прийнятті ухвали від 21.04.2025, оскільки безпідставно визнав зловживання заявником процесуальним правом, безпідставно не визнав наявності у заявника прав викривача. Відтак, на переконання представника позивача, вказане свідчить про неупередженість та необ`єктивність судді Харківського окружного адміністративного суду Сліденка Андрія Вікторовича.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 визнано необґрунтованим заявлений судді Сліденку Андрію Вікторовичу відвід, а справу передано для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Розглянувши подану заяву про відвід судді Сліденка Андрія Вікторовича у справі, суд дійшов наступних висновків.

Норми Кодексу адміністративного судочинства України регламентують принцип незмінності складу суду, відповідно до якого справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Разом з тим, з метою уникнення сумнівів у неупередженості судді, положеннями статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), серед яких:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Таким чином, правовий аналіз законодавчих норм, якими врегульовано підстави для відводу (самовідводу) судді, дає підстави для того, що процесуальним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу, однак всі вони пов`язані з обставинами, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, розширеному тлумаченню такий перелік не підлягає.

Нормами статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені певні вимоги до заяви про відвід.

Зокрема, згідно з частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відтак, вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який подає таку заяву.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Білух проти України», заява №33949/02, п. 49; «Fey v. Austria», заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; «Wettstein v. Switzerland», заява № 33958/96, п.п. 42-43, «Pullar v. United Kingdom», заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

З метою встановлення стандартів етичної поведінки суддів Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.06.2006 №2006/23 були схвалені Бангалорські принципи поведінки суддів.

Так, відповідно до вказаних принципів, незалежність судових органів полягає у здійсненні суддею своїх функцій незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Верховний Суд в ухвалі від 03.04.2020 у справі №201/4368/19 керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, критерію «неупередженості» судді висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17.02.2022 у справі №761/26688/20, від 07.07.2022 у справі №372/4514/21, від 02.08.2022 у справі №640/30770/20.

Розглянувши заяву представника позивача про відвід судді, проаналізувавши аргументи цієї заяви, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач не є підставою для висновку, що суддя Сліденко Андрій Вікторович, визначений для розгляду даної справи, може проявити упередженість або необ`єктивність при її розгляді. Твердження заявника про можливу упередженість та необ`єктивність судді ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

У контексті поданої заяви суд зауважує, що приписи частини четвертої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України містять вичерпний перелік правових підстав для подання заяви про відводу судді.

Як встановлено судом із доводів заявника, останнім наведено в заяві про відвід незгоду зі строком розгляду справи. Вказана представником позивача обставина, у змісті положень статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для відводу судді.

Беручи до уваги наведене, відсутні правові підстави для задоволення заяви представника позивача про відвід судді Мороко Анастасії Сергіївни.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сліденка Андрія Вікторовича у справі №520/8868/25 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Богомольця Академіка, буд.10, м. Київ, 01601), Начальника сьомого управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександра Олександровича (вулиця Весніна, будинок 14, під`їзд 1, місто Харків, Харківський район, Харківська область, 61023, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА