Справа № 466/1852/25
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1852/25
Провадження № 2-а/466/104/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Глинської Д.Б.

з участю секретарів с/з Процик І.І., Заяць У.Ю.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Киришко Оксана Вікторівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2025 року на адресу суду поступила позовна заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Киришко Оксана Вікторівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд постановити рішення, яким:

- поновити йому, ОСОБА_1 , строк на звернення до суду;

- скасувати постанову №326 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 12 серпня 2024 року по справі про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 -1 КУпАП;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судові витрати.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що постановою в справі про адміністративне правопорушення від 12 серпня 2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , притягнуто його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та винесена з порушенням норм чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню з наступних підстав.

02.08.2024 його, ОСОБА_1 , зупинили представники ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення військово-облікових даних, після чого він, виконуючи свій обов`язок громадянина, за усною вимогою останніх, прослідував з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 до лікарні за адресою: АДРЕСА_1 для уточнення даних. Під час перевірки військово-облікових даних виявилось, що він уточнив дані вчасно, у зв`язку з чим було вручено направлення для проходження медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Він повідомив, що вже розпочав процедуру проходження військово-лікарської комісій та надав належний документ, а саме: картку обстеження та медичного огляду, видану КНП "2-га міська поліклініка м.Львова".

В свою чергу, представники ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознайомившись з належним документом, забрали карту обстеження та медичного огляду, крім того видали йому інше направления №4836 від 05.08.2024 для встановлення придатності до військової служби.

02.08.2024 він розпочав процедуру додаткових обстежень для проходження військово-лікарської комісії згідно з карткою обстеження та медичного огляду, яка видана КНП "2-га міська поліклініка м.Львова.

Крім того, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів він не знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчасно оновив військово-облікові дані та порушень щодо військового обліку не мав.

Він, ОСОБА_1 , звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 05.08.2024, згідно з направленням №4836 від 05.08.2024 для встановлення придатності до військової служби.

В свою чергу, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було видано нову картку обстеження та медичного огляду у зв`язку з втратою попередньої. Він, взявши необхідний документ, продовжив процедуру проходження медичного огляду ВЛК.

Відповідно до огляду сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства "6-а міська поліклініка м.Львова" від 05.08.2024, йому було встановлено діагноз, а саме: спинний синдром з іррадіацією болю, компресія нервових корінців та сплетінь при спондильозі, внаслідок чого виникла необхідність в додаткових обстеженнях.

Він, ОСОБА_1 , звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою повідомлення про необхідність в додаткових обстеженнях, а саме: магнітно-резонансному томографі, що унеможливлює швидше закінчити проходження військово-лікарської комісії

Внаслідок чого, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручив йому повістку №787 від 08.08.2024 для проходження військово-лікарської комісії.

Згідно з протоколом №143757 від 05.08.2024, він, ОСОБА_1 , пройшов обстеження на магнітно-резонансному томографі та був направлений до лікаря-невролога після виявлення дегенеративних змін.

Відтак, він отримав консультаційний висновок спеціаліста від 06.08.2024, виданий Комунальним некомерційним підприємством «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова», відповідно до якого дегенеративні зміни полягали у лівобічному сколіозі поперекового відділу хребта.

У зв`язку із загостренням стану здоров`я, він отримав висновок з тимчасовою непрацездатністю, після огляду сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства "6-а міська поліклініка м. Львова" від 07.08.2024 до 13.08.2024 з повторним оглядом.

Він, ОСОБА_1 , звертався із заявою про тимчасову непрацездатність до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак представники даного територіального центру комплектування та соціальної підтримки прийняли дану заяву, але відмовилися від проставлення відмітки.

26.08.2024 він звернувся до ТОВ "МЕД СПЕЙС" з метою обстеження в лікаря-уролога, у зв`язку з посиленням болю в суглобах, внаслідок чого у нього було виявлено пухлину лівої нирки при контрольному УЗД, що підтверджено комп`ютерною томографією.

Відповідно до консультаційного заключення, яке видане урологічним відділенням КНП ЛОР "Львівська обласна клінічна лікарня" м.Львів від 28.08.2024, йому було призначено дату операційного втручання на 01.10.2024. Після хірургічного втручання, було проведено патологічне дослідження №5156/2024 від 07.10.2024, відповідно до направлення від медичного закладу ЛОКЛ.

У зв`язку з онкологічним захворюванням та операційним втручанням, протягом тривалого часу він перебував під наглядом лікарів, що підтверджується направленнями з відповідної електронної медичної інформаційної системи "Helthi.me", а також консультаційним висновком спеціаліста, який виданий КНП ЛОР "Львівська онкологічний регіональний лікувально-діагностичний центр" від 28.11.2024.

Враховуючи вищенаведене, його було направлено на медико-соціальну-експертну комісію, згідно з рекомендацій лікарів та направлення від 15.11.2024, видане КНП "Львівське територіальне медичне об`єднання" "клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги", внаслідок наявності підстав інвалідності.

09.12.2024 йому було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, згідно з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №021219 від 13.12.2024, виданої КЗ ЛОР "ЛОЦ МСЕ" міжрайонна спеціалізована Онкологічна МСЕК №2, на підставі акта огляду МСЕК №3157/11, а також він отримав пенсійне посвідчення по інвалідності серія НОМЕР_1 від 01.01.2025.

Отже, вважає зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію протиправною, оскільки, дані оновив вчасно, виданого від направления, представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду ВЛК не відмовлявся.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів, та такою, що порушує його права та інтереси.

17.02.2024 у зв`язку з блокуванням його банківських рахунків він звернувся до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції йому надали постанову про відкриття виконавчого провадження №77200695 від 14.02.2024 з ідентифікатором доступу до інформації про виконавче провадження.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, представником позивача встановлено, що заяву про відкриття виконавчого провадження №77200695 від 14.02.2024 було подано ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі постанови №326, що видана начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.08.2024, яка набрала законної сили 22.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності, за адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Таким чином, вважає, що строк звернення з позовною заявою до суду про скасування постанови пропущений з поважних причин. Відтак, просив поновити строк на оскарження постанови.

Зважаючи на вищевикладене, просить позов задовольнити.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2025 року вищевказана справа передана для розгляду судді Глинській Д.Б.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, якою встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2025 року задоволено заяву представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04 березня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що під час здійснення оповіщення уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній військово обліковий документ. Таким чином, 02.08.2024 він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перевірки військово облікових даних за допомогою АІС «Оберіг» встановлено, що гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 в картотеці вільних залишків та медичний огляд не проходив.

Проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Відповідно до п. 3.8 Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ постанова ВЛК ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.

Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Відповідно до глави 2 розділу 3 п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Наказу МОУ №402 Про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

02.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 видано направления на медичний огляд ВЛК з метою встановлення ступення придатності до військової служби за мобілізацією військовозобов`язаному ОСОБА_1 .

Позивачу запропоновано пройти медичний огляд при ІНФОРМАЦІЯ_2 , від чого ОСОБА_1 відмовився.

На підставі вищенаведеного, 02.08.2024 стрільцем помічником гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення №326, за порушення Додатку 2 Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 та абз.2 ч. 10.ст.1 «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що передбачено ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Позивач, проігнорував виконання обов`язку, покладеного на нього згідно з нормами чинного законодавства, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався, медичний огляд не пройшов, чим допустив порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

На підставі протоколу №326 від 02.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000 грн.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться: попередження та доведення до відома ОСОБА_1 вимоги Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», правила військового обліку (додаток 2 до Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022), також попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність у разі не виконання та порушення вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та правил військового обліку.

Також ОСОБА_1 ознайомлений із протоколом про адміністративне правопорушення, із правами та обов`язками, а також повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується підписом у протоколі.

Протокол № 326 від 02.08.2024 зачитано ОСОБА_1 , від отримання другого примірника протоколу він відмовився у присутності свідків. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, постанова №326 від 12.08.2024 скерована поштовим відправленням.

Тобто, позивачу забезпечено право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Клопотань та заяв від ОСОБА_1 про перенесення розгляду спраи на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходило.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, проведений з дотриманням законодавства, так як протокол складався 02.08.2024 у присутності позивача, права на обов`язки визначені статтями 63 Конституції України та 268 КУПАП йому було роз`яснено. ОСОБА_1 відмовився від отримання протоколу №326 від 02.08.2024 про адміністративне правопорушення, копію постанови за справою про адміністративне правопорушення скеровано йому поштовим відправленням, жодна процедура порушена не була.

Таким чином, відповідачем при винесенні постанови №326 від 12.08.2024 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 досліджено всі обставини справи та встановлено, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є законною і обгрунтованою.

05 березня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Киришко О.В. через систему «Електронний суд» подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначено наступне.

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 не проходив медичний огляд, внаслідок чого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано направлення на медичний огляд ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби за мобілізацією. Однак, позивач отримав направлення на проходження та розпочав процедуру проходження військово-лікарської комісії, що підтверджується електронними направленнями та записами в електронній медичній інформаційній системі "Helthi me".

Також, позивач повідомив, що вже розпочав процедуру проходження військово-лікарської комісії та надав належний документ, а саме: картку обстеження та медичного огляду, видану КНП "2-га міська поліклініка м.Львова", після чого працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознайомившись з належним документом, забрали карту обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 та видали інше направлення №4836 від 05.08.2024 для встановлення придатності до військової служби позивачу.

Враховуючи вищезазначене, працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучили та неналежно врахували наявність документа, що підтверджував факт проходження медичного огляду позивачем, що безпідставно перешкоджало реалізувати належне право ОСОБА_1 . Відтак, вважають, що дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 були у даному випадку неправомірними та свідчать про перевищення службових повноважень.

05.08.2024 ОСОБА_1 вдруге з`явився до лікарні за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок чого виявилось, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 загубили попередню картку обстеження та медичного огляду, у зв`язку з чим була видана нова.

Під час проходження медичного огляду ВЛК виникла необхідність в додаткових обстеженнях. Внаслідок чого, ОСОБА_1 , звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою повідомлення про необхідність в додаткових обстеженнях, а саме: магнітно-резонансному томографі, що унеможливлює швидше закінчити проходження військово-лікарської комісії.

В свою чергу, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 вручив ОСОБА_1 повістку №787 від 08.08.2024 для проходження військово-лікарської комісії.

Відтак, вважають твердження відповідача у відзиві стосовно того, що ОСОБА_1 не проходив медичний огляд та відмовився від нього є необгрунтованим.

Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач вказав, що ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії після того як працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було запропоновано пройти медичний огляд ВЛК.

Відповідно до абз.5 п.54 Постанови КМУ №560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Відтак, твердження відповідача про відмову позивача від проходження ВЛК безпідставними та не підтверджуються належними доказами.

В матеріалах справи відсутній будь-який акт відмови від проходження ВЛК, що заперечує факт відмови. Таким чином, твердження відповідача про відмову від проходжения ВЛК не відповідають дійсності, є безпідставними та мають бути відхилені судом.

До того ж, у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 був ознайомлений із протоколом про адміністративне правопорушення, а також повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також, зазначено, що ОСОБА_5 відмовився від другого примірника протоколу №326 від 02.08.2024 та не з`явився на розгляд справи, внаслідок чого постанову №№326 від 12.08.2024 скеровано поштовим відправленням.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази направления постанови поштовим відправленням, зокрема, поштові повідомлення або квитанції про відправлення, а також відсутня відповідна відмітка у справі.

Також, просять суд взяти до уваги, що у відзиві зазначено, що позивач станом на 02.08.2024 розпочав проходити військову лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_7 , але не вказав, що під час проходження даної військово-лікарської комісії ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, зазначають, що даним твердженням відповідач сам собі суперечить у своїх доводах, вказуючи, що позивач відмовився від проходження ВЛК, водночас підтверджуючи факт розпочатого проходження військово-лікарської комісії станом на 02.08.2024.

Вважають, що позивач надав достатні обгрунтування та докази поважності причин пропуску строку.

Таким чином, проти доводів викладених у відзиві на позовну заяву заперечують.

11 березня 2025 року через систему «Електроннний суд» від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне.

Твердження позивача про те, що він розпочав процедуру проходження ВЛК та надав належний документ, а саме: картку обстеження та медичного огляду, видану КНП «2-га міська поліклініка м. Львова», після чого працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознайомившись з належним документом, забрали картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 та видали інше направления №4836 від 05.08.2024 для встановлення придатності до військової служби позивачу».

Дане твердження не аргументоване позивачем, оскільки у позові відсутні докази, які б підтверджували викладений факт.

Щодо повторної видачі направления для проходження ВЛК № 4836 від 05.08.2024 повідомляють наступне: 02.08.2024 ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК. проте 05.08.2024 позивач вияв бажання повторно пройти військову лікарську комісію, оскільки законодавством не обмежено можливість отримати таке направлення, оскільки попередній медичний огляд не завершений, а довідка про проходження ВЛК не видавалася позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, позивача притягнено до адміністративної відповідальності за відмову у проходженні ВЛК, яке виразилося у відмові від проходження обстеження на стан здоров`я саме 02.08.2024, що утворює склад адміністративного правопорушення передбачено ч. 3 ст. 210-1КУпАП.

Позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього чинним законодавством медичний огляд не пройшов, чим допустив порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Киришко О.В. в судовому засіданні позов підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 Кирилюк В.В. в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов та у запереченні на відповідь на відзив, пояснивши, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова є законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 5 КАСУ передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 326 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Як вбачається із тексту постанови, ОСОБА_1 02 серпня 2024 року о 12:30 год. прибув у ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення облікових даних. Під час чого було встановлено, що згідно з ЄДРПВР «Оберіг» останній уточнював облікові дані та проходив медичний огляд ВЛК 07.03.2009 з пере проходженням 07.03.2014, у зв`язку з чим останьому запропоновано пройти медичний огляд при ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак ОСОБА_1 відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За правилами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

З 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який продовжується до тепер.

Поняття «воєнний стан» охоплює особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

В цьому ж Законі визначено поняття «особливий період» як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, котрий настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (ч.7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Згідно з ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п.4 ч.9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно з п.2,4 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів, Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Пунктом 3.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до абзацу третього пункту 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

За приписами пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

З наведеного вбачається, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560.

Як встановлено матеріалами справи, відповідної процедури та етапності відповідачем не дотримано.

Як вбачається з військово-облікового документу з мобільного додатку "РЕЗЕРВ+" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 ; номер в реєстрі "ОБЕРІГ" 5; дані уточнено 18 травня 2024 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення №326 від 02.08.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 прибув у ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення облікових даних. Однак, у матеріалах справи відсутня повістка про його виклик на 02.08.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, сторонами не заперечується факт адміністративного затримання позивача та доставлення його до територіального центру комплектування та соціальної підтримки 02.08.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом постанови, ОСОБА_1 02.08.2024 відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію.

Втім, у матеріалах справи відсутнє направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 на проходження військово-лікарської комісії 02.08.2024 на ім`я ОСОБА_1 .

Однак, у матеріалах справи містяться копії направлень ОСОБА_1 на проходження військово лікарської комісії від 08.08.2024 та від 05.08.2024.

Відповідачем до матеріалів справи долучено копію розписки №761 від 02.08.2025 на ім`я ОСОБА_1 про виклик для проходження військово лікарської комісії на 05.08.2024 о 10 год.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено копію повістки №787 від 05.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 про виклик для проходження військово лікарської комісії на 08.08.2024 о 10:00 год.

ОСОБА_1 проходив медичний огляд 02.08.2024 та 05.08.2024 у КНП «2-га міська поліклініка м. Львова», що підтверджується копіями картів обстеження та медичного огляду.

Відтак, судом встановлено, що відповідних документів (повістки та направлення для проходження військово-лікарської експертизи на 02.08.2024) відповідачем не складено та позивачу не вручено.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова №326 від 12.08.2024 про адміністративне правопорушення була винесена у відсутності позивача, доказів надсилання такої позивачу відповідач не надав. Про неї позивач дізнався лише 17.02.2025, а отже він не міг на протязі 10 днів після винесення оскаржуваної постанови, оскаржити дану постанову. Таким чином, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду про скасування постанови з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою та другою статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених судових витрат позивач подав такі документи: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17.02.2025; ордер на надання правничої допомоги від 24.02.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВА №1331 від 06.08.2021; акт наданих послуг за договором б/н від 17.02.2025; рахунок фактуру за Договором про про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17.02.2025.

Згідно з представлених суду документів, загальна сума витрат на правничу допомогу становить 5 000,00 грн.

Розглядаючи подані документи, необхідно звернути увагу на те, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Таким чином, беручи до уваги викладене, суд доходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн слід стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_10 605,60 грн судового збору.

На підставі ст.65 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 251, 280, 283, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 73, 77, 132, 134, 139, 242, 243 -246, 286 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд

У Х В А Л И В:

поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Скасувати постанову №326 про накладення адміністративного стягнення від 12 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Рішення може бути повністю або частково оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д. Б. Глинська