Справа № 580/12477/24
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року справа № 580/12477/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.08.2024 №12007/23-00-24-05-01, №12009/23-00-24-05-01 та №12010/23-00-24-05-01.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що передумовою для проведення фактичної перевірки не може бути отримана податковим органом інформація Національного банку України про ніби то порушення платником податків вимог законодавства, що має наслідком відсутність підстав для її проведення та протиправність прийнятих за наслідками перевірки податкових повідомлень-рішень. Також позивач зазначає, що він є власником земельної ділянки площею 0,4593 га, тому отримував на свій рахунок у спірному періоді кошти від реалізації власної продукції тваринництва, що не оподатковується на суму до 335 000 грн. Позивачем зазначено, що у продовж 2023 року отримав у борг кошти від ОСОБА_2 у сумі 41 000 грн, ОСОБА_3 у сумі 45 000 грн, ОСОБА_4 у сумі 49000 грн та ОСОБА_5 у сумі 44000 грн. Також позивач вказав, що у 2023 році отримав у подарунок від свого брата кошти у сумі 300 000, а також через проведення прямих трансляцій (стріми) на платформі ТікТок отримував від невстановленого кола осіб пожертв на банківську карту та дохід від продажу криптовалюти, що не оподатковується.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 16.01.2025 постановлено здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням учасників справи).

Представники позивача в судових засіданнях у режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Представник відповідача в судових засіданнях позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що перевіркою, призначеною на підставі інформації Національного банку України, встановлено, що згідно з п.п 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 отримано за 2023 рік на картковий рахунок дохід («інші доходи») на загальну суму 4 817 201 грн, отриманий у вигляді переказу між рахунками фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), який не включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2023 рік та не задекларовано у податковій декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік, поданій до ГУ ДПС у Черкаській області. На підставі вищезазначених обставин контролюючим органом самостійно визначено суму грошових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб у сумі 867 096,18 грн та військовому збору 72 258,02 грн. Крім того, перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п. 176. 1 ст. 176 ПК України щодо ведення обліку доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього Кодексу подавати декларацію. Представник відповідача вказав, що позивачем ні на початок проведення перевірки ні під час перевірки не було надано контролюючому органу жодних пояснень щодо джерела походження грошових коштів та правову підставу їх отримання, як не надано і жодних документів, які б підтверджували підстави отримання позивачем вказаної суми грошових коштів від фізичних осіб на його банківські рахунки та не здійснення їх декларування, не зважаючи на те, що як до початку перевірки, так і під час її проведення позивачу направлявся відповідний запит ГУ ДПС у Черкаській області.

Усною ухвалою суду від 03.04.2025, яка занесена секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, постановлено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ДПС України листом від 26.03.2024 №8651/7/99-00-24-01-02-07 надіслано Головному управлінню ДПС у Черкаській області інформацію, надану листом Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ згідно якої у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 фізична особа-платник податків ОСОБА_1 , отримував грошові перекази від фізичних осіб із використанням реквізитів електронних платіжних засобів (далі ЕПЗ) (р2р-платежі), що є платіжним інструментом, при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом, та з суми яких не сплачено податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір, у розмірі 4 817 201 грн.

Згідно поданої 30.04.2024 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік ) позивачем задекларовано дохід у розмірі 443,13 грн, який згідно даних ЦБД ДРФО отриманий за ознакою « 126» (додаткове благо).

Наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 13.06.2024 №1392-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 » на підставі пп. 191.1.1 п. 191.1 ст. 191, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з 15.07.2024 тривалістю 3 робочі дні. Визначено провести перевірку за період діяльності з 01.01.2023 по 31.12.2023 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

У період з 15.07.2024 по 17.07.2024 посадовими особами відповідача проведено позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.20213 по 31.12.2023. Результати перевірки оформлені тактом від 24.07.2024 №8776/23-00-24-05-01/ НОМЕР_1 .

Вищезазначеною перевіркою встановлено, що згідно з п.п 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, ОСОБА_1 отримано дохід («інші доходи») на загальну суму 4 817 201 грн, отриманий у вигляді переказу між рахунками фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), який не включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2023 рік та не задекларовано у податковій декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік, поданій до ГУ ДПС у Черкаській області. Також встановлено порушення позивачем вимог п. 176. 1 ст. 176 ПК України щодо ведення обліку доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього Кодексу подавати декларацію.

На підставі висновків акту фактичної перевірки від 24.07.2024 №8776/23-00-24-05-01/ Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.08.2024 №12007/23-00-24-05-01, №12009/23-00-24-05-01 та №12010/23-00-24-05-01.

Позивачем подано до ДПС України скаргу на вищезазначені ППР, за результатами розгляду якої ДПС України рішенням від 07.11.2024 №33413/6/99-00-06-01-03-06 залишено без змін оскаржувані ППР, а скаргу позивача без задоволення.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає , що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судом встановлено, що відповідачем надіслано позивачу рекомендований лист від 03.05.2024 №606/С/23-00-24-08-07 щодо необхідності подання декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік, з відображенням отриманого доходу та наданням обґрунтованих підстав несплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору на підставі підтверджуючих документів.

Згідно з п. 44.1, 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.

Відповідно до пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 18.07.2024 документи на перевірку фізична особа платник податків ОСОБА_1 не надав, про що складено акт №1639/23-00-24-05-01/ НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що ДПС України листом від 26.03.2024 №8651/7/99-00-24-01-02-07 надіслано Головному управлінню ДПС у Черкаській області інформацію, надану листом Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ згідно якої у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 фізична особа-платник податків ОСОБА_1 , отримував грошові перекази від фізичних осіб із використанням реквізитів електронних платіжних засобів (далі ЕПЗ) (р2р-платежі), що є платіжним інструментом, при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом, та з суми яких не сплачено податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір, у розмірі 4 817 201 грн.

У відповідності до п. 78.1. Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.1);

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.4).

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі колегії суддів Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 зазначено, що наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою саме для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що отримання відповідачем від ДПС України листа від 26.03.2024 №8651/7/99-00-24-01-02-07 інформації, наданої листом Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ про те, що у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 фізична особа-платник податків ОСОБА_1 , отримував грошові перекази у розмірі 4 817 201 грн від фізичних осіб із використанням реквізитів електронних платіжних засобів з суми яких не сплачено податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір, що свідчить про наявність у контролюючого органу права після отримання в установленому законодавством порядку такої інформації здійснити документальну позапланову перевірку позивача, тому позов у цій частині підстав позовних вимог суд визнає необґрунтованим.

Стосовно виявлених під час документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 порушень, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно з пп. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - це будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Пунктом 163.1 ст. 163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є:

- загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

- доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

- іноземні доходи доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, а саме: будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними згідно з ПК України.

Згідно із п.п.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Пунктом 164.2 ст. 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:

- доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (п. 164.2.1);

- дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом (п. 164.2.10);

- дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, у т.ч. суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу) (п. 164.2.17);

- інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (п. 164.2.20).

Відповідно до п.164.3 ст.164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Разом з тим, статтею 165 ПК України визначено вичерпний перелік доходів, які не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, зокрема, доходи, отримані від продажу власної сільськогосподарської продукції, що вирощена, відгодована, виловлена, зібрана, виготовлена, вироблена, оброблена та/або перероблена безпосередньо фізичною особою на земельних ділянках, для ведення: садівництва та/або для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та/або для індивідуального дачного будівництва; особистого селянського господарства та/або земельні частки (паї), виділені в натурі (на місцевості).

При цьому, якщо таким платником податку не підтверджено самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, доходи від продажу якої він отримав, такі доходи підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

Судом із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 до перевірки не надано документи, що підтверджують дійсне самостійне вирощування, розведення, відгодовування ним продукції тваринництва.

Крім того, відповідно до п. 165.1.31 ст. 165 ПК України не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем додано до позовної заяви розписки, складені ОСОБА_1 про отримані на його банківський рахунок кошти від ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на загальну суму 179000 грн, в яких зокрема зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язується повернути отримані кошти до 31 грудня 2023 року. Проте інформація щодо їх повернення позичальникам (позивачем) відсутня.

Відповідно до п. 164.2.10. ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Так, позивачем до матеріалів позову додано розписку, складену його братом ОСОБА_7 про дарування на користь позивача коштів у сумі 300 000 грн.

Частиною 5 статті 719 Цивільного кодексу України встановлено, що договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що позивачем у відповідності до положень ст. 719 ЦК України не надано належним чином складеного договору дарування, укладеного у письмовій формі та нотаріально посвідченого.

Також позивачем не доведено, що через проведення прямих трансляцій (стріми) на платформі ТікТок він дійсно отримував від невстановленого кола осіб пожертв на банківську карту та отримав не встановлену суму доходу від продажу криптовалюти, тобто ОСОБА_1 не було надано як контролюючому органу так і суду доказів щодо джерела походження грошових коштів та правову підставу їх отримання, як не надано і жодних документів, які б підтверджували підстави отримання позивачем вказаної суми грошових коштів у розмірі 4 817 201 грн від фізичних осіб на його банківські рахунки та не здійснення їх декларування.

Підсумовуючи вищевикладені обставини суд дійшов, що оскаржувані податкові повідомленні-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 19.08.2024 №12007/23-00-24-05-01, №12009/23-00-24-05-01 та №12010/23-00-24-05-01 є правомірними та скасуванню не підлягають.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ