Справа № 826/15471/15
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 травня 2025 року Справа № 826/15471/15 ЗП/280/327/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби геології та надр України

третя особа: Публічне акціонерне товариство «Об`єднана гірнично-хімічна компанія»

про визнання протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби геології та надр України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Державне підприємство «Об`єднана гірнично-хімічна компанія», в якому просить: - визнати протиправним та скасувати прийнятий 29.01.2015 року Державною службою геології та надр України Наказ №07 «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами» в частині надання спеціального дозволу на користування надрами державному підприємству «Об`єднана гірнично-хімічна компанія» відповідно до пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615; - скасувати Спецдозвіл на користування надрами №6027, дата видачі 11.02.2015 року, виданий надрокористувачу - державному підприємству «Об`єднана гірнично-хімічна компанія», вид користування видобування, корисна копалина руди титану, назва об`єкту Межирічне родовище ділянки Середня, Емілівська, Юрська, Осинова та Букінська, область Житомирська, строк на 20 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що прийнятий Наказ та Спецдозвіл виданий з порушенням принципу верховенства закону, порушує права громадян на безпечне життя і здоров`я довкілля, прийнятий не у відповідності та порядку, визначених законами України. Зазначає, що видання Наказу та видача на його підставі Спецдозволу здійснено з порушенням норм ст. 2 Кодексу, пп. 8 п. 8, абз. 2 п. 25 Переліку та пункту 2 переліку документів Додатку 1 до Порядку, внаслідок чого не забезпечено гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища сіл Малинського району Житомирської області, порушені прав і законних інтересів проживаючих щонайменше на Малинщині Житомирської області громадян, тобто і моїх, ОСОБА_1 , вказаних прав та законних інтересів, як громадянина та жителя Малинщини, а також на безпеку для мене, ОСОБА_1 , навколишнього середовища.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що при прийнятті оскаржуваного наказу діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинними законодавством України. В задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позовних вимог згідно наданих пояснень. Зазначив, що твердження позивача не відповідають обставинам справи та положенням чинного законодавства України, а отже суперечать положенням ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Качура І.А. від 15.09.2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2018 року справу прийнято до провадження суддею Маруліною Л.О. зазначено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статей 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними в матеріалах судової справами доказами після спливу строків для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

28.02.2025 матеріали адміністративної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Конишевій О.В.

Ухвалою суду від 03.03.2025 прийнято до провадження справу № 826/15471/15 (провадження ЗП/280/327/25), призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Державною службою геології та надр України 29.01.2015 року прийнято наказ № 07 «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», яким було надано спеціальний дозвіл на користування надрами відповідно до підпункту восьмого (додаток 4 до цього наказу) пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615.

Як вбачається із Спецдозволу на користування надрами № 6027, дата видачі 11.02.2015 такий виданий надрокористувачу Державному підприємству «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», вид користування - видобування, корисна копалина - руди титанові, назва об`єкту - Межирічне родовище ділянки Середня, Емілівська, Юрська, Осинова та Букінська, область - Житомирська, надано на 20 років.

Позивач вважаючи Наказ протиправним та таким, що порушує права громадян на безпечне життя і здоров`я довкілля, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд враховує наступне.

У позовній заяві позивач зазначає, що із наказу відповідача №07 від 29.01.2015 року «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами» та із наявної інформації в Спеціальному дозволі на користування надрами №6027, дата видачі 11.02.2015 року, документи, що визначаються п. 2 переліку документів Додатку 1 до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615, в повній мірі подані не були.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказ Державної служби геології та надр України № 07 від 29.01.2015 року «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами» виданий відповідно до п. 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою КМУ від 30.05.2011 року № 615 (далі - Порядок 615, був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), у зв`язку із наявністю підстав для надання спеціальних дозволів на користування надрами та враховуючи пропозиції Комісії з питань надрокористування відповідно до абз. 2 пункту 25 Порядку.

Пункт 8 Порядку передбачає порядок надання дозволу без проведення аукціону. Для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає органові з питань надання дозволу заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1. У заяві зазначаються назва і місцезнаходження ділянки надр, вид корисних копалин, відомості про заявника (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта такої особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, а також підстава надання дозволу згідно з пунктом 8 цього Порядку.

Згідно з положеннями п. 12 Порядку у дозволі зазначаються:

реєстраційний номер і дата видачі; підстави для надання дозволу; вид користування надрами;

відомості про ділянку надр, що надається у користування, із зазначенням її назви, місцезнаходження, координат, площі та у разі потреби обмежень щодо глибини використання;

вид корисної копалини відповідно до переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 р. N 827 (ЗП України, 1995 р., N 2, ст. 42; Офіційний вісник України, 2005 р., N 33, ст. 1991), її запаси на час надання дозволу;

найменування органу, який затвердив (апробував) запаси корисної копалини, дата складення і номер протоколу (для дозволів на видобування корисних копалин);

мета користування надрами;

джерело фінансування робіт; особливі умови;

відомості про власника дозволу (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи, прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця (у дозволі, наданому фізичним особам, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті, зазначається серія та номер паспорта);

відомості про погодження надання дозволу; строк дії дозволу.

Отже, враховуючи положення п. 8 та п. 12 Порядку, у випадку ненадання заявником документів у повному обсязі, документи йому повертаються, а спеціальний дозвіл не надається. Крім того, форма дозволу, визначена Порядком, не передбачає наведення переліку наданих документів, оскільки, як зазначено вище, у випадку не надання всіх необхідних документів, дозвіл просто не видається. Також, у Наказі, на який посилається позивач також не йдеться про відсутність тих чи інших документів, а лише зазначено про рішення відповідача видати спеціальні дозволи.

Відтак, з обґрунтувань, наведених позивачем, незрозуміло, на підставі яких саме положень Наказу чи Спецдозволу він робить висновок про ненадання третьою особою документів «в повній мірі».

Крім того, позивач помилково пов`язує статтю 2 Кодексу про надра України з Порядком 615. Дана стаття 2 Кодексу не має посилань на Порядок 615. Стаття 2 Кодексу передбачає завдання Кодексу про надра України.

Щодо посилання позивача про відсутність погоджень при прийнятті Наказу та Спецдозволу із відповідними районними, міськими, селищними радами, а також, що не було проведено відповідні публічні слухання або відкриті засідання з грубим порушенням норм Кодексу про надра України та Порядку, суд зазначає наступне.

Відповідно до спеціального дозволу на користування надрами №6027 від 11.02.2015 року, виданого відповідачем, метою користування надрами є видобування титанових руд. Згідно з Переліком копалин загальнодержавного значення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12 грудня 1994 року, титанові руди належать до копалин загальнодержавного значення. Пункт 9 вищенаведеного Порядку надання спеціальних дозволів визначає, що надання надр у користування з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення погоджується заявником з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами.

Отже, погодження надання спеціального дозволу на користування надрами з метою розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення із районними, міськими, селищними, сільськими радами не вимагається чинним законодавством України.

Крім того, позивач зазначає, що невід`ємною складовою в цій частині є проведення перед прийняттям Наказу та видачі Спецдозволу публічних слухань або відкритих засідань, проте не вказує норму чинного законодавства, якою такі слухання та засідання передбачаються. Суд звертає увагу суду на те, що чинним законодавством, яким регулюється порядок погодження видобування корисних копалин загальнодержавного значення, не передбачено обов`язку органу місцевого самоврядування проводити публічні слухання або відкриті засідання перед таким погодженням. Позивач також не наводить норм чинного законодавства України, якими б передбачався обов`язок відповідача проводити такі слухання або засідання перед наданням спеціальних дозволів.

Щодо посилання позивача на ч. 3 ст. 16 Кодексу України про надра, що третя особа мала погодити з відповідною радою до прийняття Наказу та видачі Спецдозволу питання надання земельної ділянки для користування надрами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 11 Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №59 від 27 січня 1995 року, земельні ділянки для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, якщо інше не передбачено актами законодавства, виділяються після надання гірничого відводу в порядку, передбаченому чинним земельним законодавством. Аналогічне положення містить і ст. 18 Кодексу України про надра. В свою чергу відповідно до п. 4 вищезазначеного Положення гірничі відводи можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

Відповідно до ст. 66 Земельного кодексу України надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.

Згідно з положеннями ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні надр, регулюються цим Кодексом, нормативно- правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать тому Кодексу.

Таким чином, особа, що має намір здійснювати видобування корисних копалин, спочатку отримує спеціальний дозвіл на таке видобування, потім гірничий відвід, а лише потім погоджує надання земельної ділянки для цих потреб в порядку, що відповідає положенням Земельного кодексу України.

Суд також звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання забезпечення функціонування підприємств титанової галузі» №406 від 06 серпня 2014 року доручено Житомирській та Дніпропетровській обласним державним адміністраціям разом з відповідними районними державними адміністраціями та з органами місцевого самоврядування забезпечити у тижневий строк після одержання державним підприємством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" спеціальних дозволів на користування надрами та подання ним документів, передбачених законодавством, надання у постійне користування зазначеному підприємству земельних ділянок, розірвавши договори оренди із приватним акціонерним товариством "Кримський ТИТАН".

Щодо посилання позивача, що внаслідок прийняття Наказу та видачі Спецдозволу третя особа отримала в користування надра в збільшеній площі та поза межами попереднього дозволу №3645, суд вважає за необхідне зазначити, що Спеціальний дозвіл, наданий ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» виданий згідно норм Кодексу України про надра та Порядку № 615 та не відноситься до Спецдозволу №3645, який був наданий ПрАТ «Кримський титан».

Спеціальний дозвіл на користування надрами № 3645 був анульований Наказом Держгеонадр України від 29.01.2015 року № 04 відповідно п. 23 Порядку 615 (Право користування надрами припиняється органом з питань надання дозволу у разі відмови надрокористувача від права користування надрами. Припинення: права користування надрами здійснюється шляхом прийняття Держгеонадрами наказу), що підтверджується листом ПрАТ «Кримський титан» про відмову від користування надрами та наказом від 29.01.2015 №04 Про анулювання спеціальних дозволів на користування надрами.

Крім того, суд зазначає, що положеннями Порядку № 615 або інших нормативно-правових актів не передбачено надання спеціального дозволу заявнику лише у межах анульованих дозволів, виданих іншим особам, тому обґрунтування позивачем його вимог не підтверджується нормами чинного законодавства України.

Позивач зазначає, що прийняттю Наказу та Спецдозволу передувало нібито незаконне рішення Житомирської облради, яке оскаржується позивачем у межах справи №806/1876/15.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Житомирської обласної ради, треті особи: Державне підприємство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", Державна служба геології та надр України в якому просить визнати протиправним та скасувати прийняте Житомирською обласною радою 20 листопада 2014 року на пленарному засіданні 28 сесії VI скликання рішення №1359 "Про надання погодження державному підприємству "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування титанових руд Середньої, Емілівської, Юрської, Осинової, Букінської ділянок Межирічного родовища загальною площею 5670 га, з них на території:

- Володарсько-Волинського району площею 2270 га, у т.ч. Добринської сільської ради - 1231 га, Іршанської сільської ради - 849 га, Новоборівської селищної ради -190 га;

- Коростенського району площею 1445, у т. числі Шершнівської сілської ради - 1445 га;

- Малинського району площею 1955 га, у тому числі Луківської сільської ради - 1955 га.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 по справі №806/1876/15, яке набрало законної сили 11.11.2015, в задоволенні адміністративного позову відмовлено у зв`язку із безпідставністю.

Позивач посилається на ст. 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та зазначає, що «при цьому обов`язком органів державної влади та органів місцевого самоврядування є залучення громадян до участі у вирішенні питань використання природних ресурсів, а також здійснення заходів для запобігання шкідливого впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище», проте в статті 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», на яку посилається позивач, даного положення немає.

Суд звертає увагу, що згідно п. є) ст. 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», кожен громадянин України має право на участь у публічних слуханнях або відкритих засіданнях з питань впливу запланованої діяльності на навколишнє природне середовище на стадіях розміщення, проектування, будівництва і реконструкції об`єктів та у проведенні громадської екологічної експертизи. Так, для реалізації вищезазначеного права, позивач мав скористатися всіма доступними способами: брати участь у засіданні громадської ради при Житомирській обласній державній адміністрації; вносити пропозиції щодо поліпшення стану навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів, реалізувати своє право у порядку статті 30 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - шляхом проведення громадської екологічної експертизи. Тобто, дане право має реалізовуватися самим носієм даного права, а не органами державної влади. Органи державної влади мають діяти у порядку та в спосіб, передбачений законом.

Так, позивач посилається на статтю 24 Кодексу про надра, яка визначає права та обов`язки користувачів надр. Дійсно, дана стаття передбачає, що користувачі надр зобов`язані забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища. Але дана стаття не містить положення про «необхідність наявності у користувача надр комплексної програми, яка містить обов`язкові положення щодо проведення екологічно безпечного використання корисних копалин».

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З врахуванням вищевикладеного, на думку суду, позивач не довів, що оскарженим ним рішенням порушено його права, свободи чи охоронювані законом інтереси. Прийняття рішення відповідачем, яке не відповідає позиції позивача, не може свідчити про порушення його прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів.

Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистом своїх прав чи свобод.

Звернення до адміністративного суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач) є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що доводи позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не відповідають обставинам справи, а тому є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код не відомий) до Державної служби геології та надр України (03680, м. Київ, вул. Ежена Потьє, буд. 16,), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Об`єднана гірнично-хімічна компанія» (03035, м. Київ, вул. сурікова, буд.3, ) -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05.05.2025.

Суддя О.В. Конишева