Справа № 460/13164/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Друзенко Н.В.

05 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/13164/24 пров. № А/857/8132/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі № 460/13164/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

31.10.2024р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просив суд:

-визнати протиправними дії щодо анулювання, як державному реєстратору Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які полягали у надісланні Міністерством юстиції України до Державного підприємства «Національна інформаційні системи» листа від 05 січня 2024 року за вих.№2516/19.1.5/11-24 разом з постановою Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі №817/2205/17

-зобов`язати відновити, як державному реєстратору Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом надіслання до Державного підприємства «Національна інформаційні системи» листа з вимогою надання ОСОБА_1 (відновлення дії) ідентифікаторів доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як державному реєстратору.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.01.2025р. в позові відмолено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.01.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

03.07.2017р. Наказом Міністерства юстиції України "Про анулювання доступу державного реєстратора Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" №2100/5 від 03.07.2017р. анульовано доступ державного реєстратора Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказаний наказ видано Міністерством юстиції України відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №990 від 21.12.2016р., та довідки від 29.06.2017р. за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради ОСОБА_1 , що проведена на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2105/7 від 13.06.2017р.

Наказ №2100/5 від 03.07.2017р. листом Міністерства юстиції України № 7136/19/35-17 від 06.07.2017р. направлено для виконання до ДП "Національні інформаційні системи" та 12.07.2017р. ДП "Національні інформаційні системи» анульовано доступ державному реєстратору ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17).

В грудні 2017 року ОСОБА_1 оскаржив наказ №2100/5 від 03.07.2017р. в судовому порядку.

26.02.2018р. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/2205/17 суд визнав протиправним та скасував Наказ Міністерства юстиції України "Про анулювання доступу державного реєстратора Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" №2100/5 від 03.07.2017р. (https://reestr.court.gov.ua/Review/72773250).

Зазначене рішення набрало законної сили 27.08.2018р., з дня винесення постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги Міністерства юстиції України без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2018р. -без змін (https://reestr.court.gov.ua/Review/76090260).

На підставі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2018р. у справі №817/2205/17, що набрало законної сили, ДП "Національні інформаційні системи" відновило ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" з 01.10.2018р. (а.с.16).

Разом з тим, Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.10.2018р. відкрито касаційне провадження у справі №817/2205/17 за касаційною скаргою Міністерства юстиції України (https://reestr.court. gov.ua/Review/76941107).

30.07.2020р. Постановою Верховного Суду у справі №817/2205/17, касаційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2018р. та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2018р. в цій справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду (https://reestr.court.gov.ua/Review/90713950).

За результатами такого нового розгляду справи №817/2205/17, 06.07.2021р. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду в позові ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу №2100/5 від 03.07.2017р. відмовлено повністю (https://reestr.court.gov.ua/ Review/98427698).

Зазначене рішення набрало законної сили 20.10.2021р., з дня винесення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2021р. у справі №817/2205/17 - без змін (https://reestr.court.gov.ua/Review/ 100559623).

Ухвалою Верховного Суду від 24.02.2022р. визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2021р. та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021р., поновлено цей строк і відкрито касаційне провадження у справі №817/2205/17 (https://reestr.court.gov.ua/ Review/104008666).

08.09.2022р. Постановою Верховного Суду у справі №817/2205/17, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2021р. та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021р. у справі №817/2205/17 - без змін (https://reestr.court.gov.ua/Review/106141189). Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про допущення ОСОБА_1 як державним реєстратором вимог п.5 ч.1, ч.2 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»№1952-IV та про правомірність спеціальних санкцій, які застосовані до нього наказом Міністерства юстиції України №2100/5 від 03.07.2017р.

ч.4 ст.78 КАС Україні передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

05.01.2024р. Міністерство юстиції України листом №2516/19.1.5/11-24 скерував на адресу ДП "Національні інформаційні системи" копію постанови Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №817/2205/17 для вжиття заходів щодо анулювання доступу державному реєстратору ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8). Цього дня доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно припинено.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Міністерство юстиції України здійснює свою діяльність на підставі Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 02.07.2014р. (далі - Положення № 228).

В п.2 Положення №228 визначено, що Мін`юст у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно пп.83-7 п.4 Положення № 228 Міністерство юстиції України здійснює відповідно до закону контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, в тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до закону, та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені законом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. № 1952-IV (в редакції, чинній на дату прийняття Наказу від 03.07.2017р. № 2100/5) (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Порядком здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016р. № 990 (в редакції, чинній на дату прийняття Наказу від 03.07.2017р. № 2100/5) (далі - Порядок № 990).

В п.2 Порядку № 990 передбачено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України «Про звернення громадян», і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.

У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації з прийняттям обов`язкових до виконання рішень, передбачених Законами.

п.10 Порядку № 990, встановлено, що за результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Рішення, передбачені п.1, п.2 ч.2 ст.37-1 Закону виконуються технічним адміністратором реєстру (п.11 Порядку № 990).

Отже, колегія суддів звертає увагу апелянта, що на законодавчому рівні закріплені повноваження Міністерства юстиції України щодо здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав та у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами вправі прийняти вмотивоване рішення про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Міністерство юстиції України у відповідності до ст.37-1 Закону № 1952-IV та Порядку №990 провів камеральну перевірку, за результатами якої складено висновок, викладений у довідці від 29.06.2017р. Зокрема, встановлено, що державний реєстратор ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.2, 3, 10, 12, 24 Закону № 1952-IV та п.19, п.71 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127 (далі - Порядок № 1127).

На підставі встановлених порушень, Міністерство юстиції України прийняв рішення у формі Наказу від 03.07.2017р. № 2100/5 «Про анулювання доступу державного реєстратора комунального підприємства «Сарненське бюро технічної інвентаризації» Сарненської районної ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (далі - Наказ від 03.07.2017р. № 2100/5).

Таким чином, Мін`юстом проведено перевірку дій ОСОБА_1 у повній відповідності до вимог ст.37-1 Закону № 1952-IV та Порядку № 990, що свідчить про законність та обґрунтованість як самої камеральної перевірки, так і Наказу від 03.07.2017р. № 2100/5, прийнятого за її результатами.

Колегія суддів наголошує та звертає увагу апелянта, що законність Наказу від 03.07.2017р. № 2100/5 встановлено у судовому порядку у межах розгляду адміністративної справи № 817/2205/17, де Верховний Суд дійшов висновку про правомірність Наказу від 03.07.2017р. № 2100/5.

У зв`язку з виявленими порушеннями вимог законодавства у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України прийняв рішення у формі Наказу від 03.07.2017р. № 2100/5, п.1 якого анульовано доступ державного реєстратора комунального підприємства «Сарненське бюро технічної інвентаризації» Сарненської районної ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі вимог п.11 Порядку №990, вказаний наказ направлено листом Міністерства юстиції України від 06.07.2017р. № 7136/19/35-17 до державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «НАІС») для виконання.

Не погоджуючись із вказаним Наказом від 03.07.2017р. № 2100/5, ОСОБА_1 оскаржив його у судовому порядку.

Як зазначено вище, за результатами тривалого судового розгляду Постановою Верховного Суду від 30.07.2020р. у справі № 817/2205/17 Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2018р. та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2018р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

За результатами нового розгляду вказаної справи, Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2021р., яке залишене без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021р. та Постановою Верховного Суду від 08.09.2022р., в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України - відмовлено повністю. Зокрема, суд дійшов висновків, що Наказ від 03.07.2017р. № 2100/5 повністю відповідає встановленим у ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності та своєчасності, а тому є чинним та підлягає виконанню.

В п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, видно, що основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення, що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказані конституційні положення знайшли своє відображення, зокрема, у - КАС України, інших процесуальних кодексах, а також у Законі України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно п.5 ч.3 ст.2, ч.2 ст.14 КАС України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

ст.370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абз.3 п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013р. № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. № 11-рп/2012) (аналогічна за змістом позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта за необгрунтованістю що: «...доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно припинено 05 січня 2024 року не згідно наказу Міністерства юстиції України, який мав би бути скеровано для виконання до ДП «Національні інформаційні системи», як того вимагає визначений правовими нормами порядок, а відповідно до листа Міністерства юстиції України від 05.01.2024р. № 2516/19.1.5/11-24, до якого не додано жодного актуального наказу Мін`юсту, згідно якого передбачалося анулювання доступу до вказаного реєстру...», оскільки припинення доступу ОСОБА_1 до Державного реєстру прав відбулось на підставі Наказу від 03.07.2017р. № 2100/5 ще 12.07.2017р. Зокрема, за результатами розгляду адміністративної справи № 817/2205/17, Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2021р., яке залишене без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021р. та Постановою Верховного Суду від 08.09.2022р. Наказ від 03.07.2017р. № 2100/5 визнано законним, то рішення про анулювання доступу ОСОБА_1 до Державного реєстру прав є чинне та обов`язкове до виконання.

Таким чином, доступ ОСОБА_1 до Державного реєстру прав правомірно припинено адміністратором реєстрів - ДП «НАІС».

ч.2 ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених п.1, п.2 ч.2 ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, забезпечує їх негайне виконання (абз.1 ч.3 ст.37-1 Закону № 1952-IV).

Слід наголосити, що Законом № 1952-IV та Порядком № 990 не передбачено строків дії прийнятих Міністерством юстиції України наказів про анулювання доступу до Державного реєстру прав.

Отже, доводи апелянта про те, що Наказ від 03.07.2017р. № 2100/5 вичерпав свою дію є безпідставними, оскільки анулювання доступу до Державного реєстру прав є не тимчасовим, а безстроковим заходом впливу, який застосовується до державного реєстратора за порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації.

Стосовно доводів апелянта про необхідність повороту виконання рішення суду, колегія суддів зазначає про таке.

В абз.5 п.3.2. рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011р. №13-рп/2011 вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Верховного Суду від 01.03.2023р. у справі № 522/12153/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі № 569/15646/16-ц зазначено, що поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності обов`язкових умов: отримання позивачем від відповідача в порядку виконання рішення майна чи грошових коштів; виконане рішення скасоване вищестоящим судом повністю або змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі (постанова Верховного Суду від 12.07.2022р. у справі № 753/21211/20).

Однак, державний реєстратор ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України з адміністративним позовом немайнового характеру.

Таким чином, безпідставним та необґрунтованим є покликання апелянта на інститут повороту виконання рішення, оскільки у межах розгляду судової справи № 817/2205/17 мав місце немайновий спір між ОСОБА_1 та Мін`юстом щодо оскарження Наказу від 03.07.2017р. № 2100/5.

Колегія суддів вважає за необхідне додатково звернути увагу апелянта та роз`яснити таке, що на відміну від блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, що носить тимчасовий характер, анулювання доступу до Державного реєстру прав, будь-яким часовим терміном не обмежується. Тобто, на відміну від рішення про блокування доступу до Державного реєстру прав, яке має визначений строк дії (початкову і кінцеву дату), анулювання доступу до Державного реєстру прав - це безтермінова заборона, яка повністю і остаточно припиняє відповідний доступ. Відновити такий доступ можна лише у випадку скасування рішення про анулювання доступу у встановленому порядку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Міністерства юстиції України діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України та відповідно на виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі № 460/13164/24- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель