Справа № 420/1810/25
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1810/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо визначення стажу судді у розмірі 28 (двадцять вісім) років 04 (чотири) місяці 29 (двадцять дев`ять) днів судді у відставці ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області визначити стаж судді ОСОБА_1 станом на 03.12.2024р. у розмірі 33 (тридцять три) роки один місяць 10 днів з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76 (сімдесят шість) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 11 грудня 2024 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи зі стажу судді 33 роки 1 місяць 10 днів в розмірі 76 (сімдесят шість) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 11 грудня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання (у разі наявності таких на час набуття рішення суду законної сили).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає про те, що рішенням Вищої ради правосуддя №3504/0/15-24 від 03 грудня 2024 року її звільнено з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. При призначенні довічного грошового утримання відповідач у рішенні №06 від 25.12.2024 визначив страховий стаж (повний) - 46 років, 10 місяців, 17 днів; страховий стаж до 01.01.2004 26 років, 1 місяць, 17 дні; страховий стаж після 01.01.2004 20 років, 9 місяців, 0 днів; в тому числі: судді 28 років, 4 місяці, 29 день. Визначено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 66%.

Позивач вважає, що нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено з порушенням вимог діючого законодавства. Посилаючись на ст.116, 137 Закону України від 2.06.2016р. №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі Закон 1402- VIII), пункт 34 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону № 1402- VIII, ч.4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 р. №2862-ХІІ Про статус суддів та Указ Президента України від 10.07.1995 р.№ 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів позивач стверджує, що до стажу роботи, що дає право судді на відставку підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2р.4м.27 дн., а також два роки роботи в галузі права після здобуття вищої юридичної освіти, а саме на посаді нотаріуса державної нотаріальної контори Каланчацького району Херсонської області. Отже, загальний стаж для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону України «Про судоустрій і статус суддів» складає повних 33 роки, як зазначено Вищою радою правосуддя у №3504/0/15-24 від 03 грудня 2024 року. У зв`язку з цим, розмір щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці виходячи із стажу роботи на посаді судді повних 33 роки має бути 76 %, з яких: 50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 2% (13 р. * 2%) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Ухвалою суду від 24.01.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

ГУ ПФУ в Херсонській області надало відзив на позовну заяву, у якому не погоджується з позовними вимогами, вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню.

У своїх доводах відповідач зазначає, що позивачка перебуває на обліку у Головному управлінні та з 19.04.2020 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058 (далі Закон №1058). За заявою від 16.12.2024 ОСОБА_1 з 12.12.2024 переведено з пенсії за віком на отримувача щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. До стажу роботи на посаді судді, ОСОБА_1 зараховано періоди роботи згідно трудової книжки та даними реєстру застрахованих осіб тривалістю 28 років 04 місяці 29 днів.

Відповідач вважає, що системний аналіз ч.1 ст. 116 Закону №1402 та п.31 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 Про оплату праці та щомісячного грошове утримання суддів дає підстави для висновку, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. При обчисленні відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, має враховуватися лише стаж роботи на посаді судді. З огляду на положення ст.116 Закону №1402, стаж роботи судді передбачений ст.137 Закону №1402 лише дає право судді подати заяву про відставку. Зарахування до стажу роботи на посаді судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, половини періоду навчання та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, чинним законодавством не передбачено.

Відповідач стверджує, що нормою ч.3 ст. 142 Закону №1402 чітко та недвозначно передбачено, що довічне грошове утримання збільшується за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, а не на іншій будь-якій посаді, яка зараховується до загального стажу роботи. Відлік стажу ОСОБА_1 на посаді судді має відраховуватись, саме з дати зазначеної у трудовій книжці 15.07.1996. Керуючись положеннями статті 142 Закону №1402, з урахуванням стажу на посаді судді 28 років 04 місяці 29 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 66 % (50 % + 8 років * 2 %) суддівської винагороди працюючого судді.

У відзиві відповідач зазначає і про те, що завдання, покладені на органи Пенсійного фонду України, в тому числі щодо прийняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії із зазначенням її розміру, за своєю правовою природою, є їх виключно компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є суддею у відставці, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя №3504/0/15-24 від 03.12.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

У рішенні визначено, що до стажу роботи, що дає судді ОСОБА_1 право на відставку, необхідно зарахувати половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 роки 4 місяці 27 днів та додатково 2 роки роботи за юридичною спеціальністю (на посаді нотаріуса державної нотаріальної контори Каланчацького району Херсонської області). За результатами дослідження доданих до заяви документів щодо визначення відповідного стажу роботи для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: актів про призначення, про обрання на посаду судді, копій трудової книжки та диплома, довідки про роботу на посаді судді, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді - 28 років 8 місяців 13 днів; половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 27 днів; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, 2 роки. Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на звільнення у відставку, становить 33 роки 1 місяць 10 днів.

Відповідно до наказу Херсонського апеляційного суду №317-ОС від 10.12.2024 Про відрахування судді ОСОБА_2 зі штату Херсонського апеляційного суду, відраховано суддю Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 зі штату суду 11 грудня 2024 року.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 №08-32/157/2024, виданого Херсонським апеляційним судом 13.12.2024, загальна тривалість стажу складає 33 роки 01 місяць 20 днів та до стажу зараховано такі періоди:

- з 05.02.1983 по 01.07.1985, тривалістю 02 роки 04 місяці 27 днів як студента Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова;

- з 04.05.1992 по 03.05.1994, тривалістю 02 роки 00 місяців 00 днів на посаді нотаріуса державної нотаріальної контори Каланчацького району Херсонської області;

- з 20.03.1996 по 12.08.2002, тривалістю 06 років 04 місяці 24 дні на посаді судді Скадовського районного суду Херсонської області;

- 13.08.2002 по 01.10.2018, тривалістю 16 років 01 місяць 19 днів на посаді судді Апеляційного суду Херсонської області;

- 02.10.2018 по 11.12.2024, тривалістю 06 років 02 місяці 10 днів на посаді судді Херсонського апеляційного суду.

12.12.2024, за заявою ОСОБА_1 від 16.12.2024, її переведено з пенсії за віком на отримувача щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи перерахунку пенсії від 19.12.2024, стаж роботи на посаді судді, який врахований для розрахунку довічного грошового утримання позивача, складає 28 років 4 місяці 29 днів. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 66% суддівської винагороди працюючого судді.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди працюючого судді з розрахунку стажу роботи на посаді судді 28 років 4 місяця 29 дні протиправними, та наявності підстав для зарахування стажу судді 33 роки 01 місяць 10 днів, та як наслідок розрахунку довічного грошового утримання в розмірі 76% місячної суддівської винагороди працюючого судді, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Законом України, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIІІ).

Відповідно статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Положеннями ч.1, 2, 3, 5 статті 142 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На день призначення ОСОБА_1 на посаду судді (20 березня 1996 року) питання визначення стажу, який давав право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус, суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно із частиною четвертою статті 43 цього Закону, зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус суддів"», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, згідно з Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як десять років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Як встановлено у рішенні ВРП №3504/0/15-24 від 03.12.2024 та вбачається із копії трудової книжки № НОМЕР_1 від 23.06.1978 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та копії диплома НОМЕР_2 , ОСОБА_1 до призначення на посаду судді навчалася за денною формою в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова за спеціальністю «Правознавство» з 1 вересня 1980 року до 25 червня 1985 року. Отже, до стажу роботи, що дає судді ОСОБА_1 право на відставку, необхідно зарахувати половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 роки 4 місяці 27 днів.

Окрім того, згідно із ч.2 ст. 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII дає підстави для висновку, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18 зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», в редакції чинній на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Таким чином, на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді Скадовського районного суду Херсонської області, законодавством було встановлено мінімальний стаж роботи в галузі права для зайняття посади судді 2 роки.

Як вбачається із записів у трудової книжки № НОМЕР_1 від 23.06.1978, позивач після здобуття вищої юридичної освіти, а саме в період з 20 січня 1992 року до 19 березня 1996 року, працювала державним нотаріусом Каланчацького району.

Загальний термін роботи на вказаній посаді перевищує 4 роки. Враховуючи положення ч.2 ст. 137 Закону № 1402-VIII та ч.1 ст. 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», ОСОБА_1 має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та виплату довічного грошового утримання, додатково 2 роки роботи за юридичною спеціальністю.

Таким чином, враховуючи роботу на посаді судді - 28 років 8 місяців 13 днів, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 27 днів та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки, загальний стаж позивача для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання складає 33 роки 1 місяць 10 днів.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Виходячи із наведеного положення, розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці виходячи із стажу роботи на посаді судді повних 33 роки має складати 76 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з яких: 50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років та 26% (13 р. * 2%) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо визначення стажу ОСОБА_1 для розрахунку її довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 28 років 04 місяці 29 днів, не зарахування до такого стажу половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 роки 4 місяці 27 днів, та періоду її роботи державним нотаріусом Каланчацького району тривалістю 2 роки, є протиправними, оскільки, з урахуванням усього викладеного, не відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, та призводять до порушення прав позивача.

З метою ефективного відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області визначити стаж судді ОСОБА_1 станом на 03.12.2024р. у розмірі 33 роки 1 місяць 10 днів, з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% місячної суддівської винагороди працюючого судді.

Відтак в зазначеній частині позов підлягає задоволенню.

Також, на думку суду, є обгрунтованими вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок щомісячного грошового утримання позивача, як судді у відставці, виходячи зі стажу судді 33 роки 1 місяць 10 днів, в розмірі 76% місячної суддівської винагороди працюючого судді з дати призначення довічного грошового утримання 12.12.2024, та з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Враховуючи те, що вимога позивача про здійснення такого перерахунку заявлена з 11.12.2024, в частині дати з якої слід зобов`язати відповідача провести перерахунок довічного грошового утримання позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Твердження відповідача, що при обчисленні відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, має враховуватися лише стаж роботи на посаді судді, адже з огляду на положення ст.116 Закону №1402, стаж роботи судді передбачений ст.137 Закону №1402 лише дає право судді подати заяву про відставку, суд вважає хибними, та таким, що спростовується вищевикладеним.

Щодо посилань відповідача на те, що прийняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії із зазначенням її розміру є їх виключно компетенцією (дискреційними повноваженнями), та втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження органу і виходить за межі завдань адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

За змістом частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Із урахуванням тієї обставини, що дії (рішення) відповідача у розглядуваній ситуації, зокрема щодо зарахування до стажу судді половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки регламентовані положеннями законодавства, у цьому випадку задоволення позову шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Підсумовуючи усе викладене вище, детально дослідивши спірні обставини справи, доводи сторін та надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору.

Судом встановлено, що за подання цього позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявною у справі квитанцією.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 3028 грн.

Відповідно до п.1 п.3 ч.3 ст.4 Закону №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн).

Водночас, за приписами ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Виходячи з викладеного, оскільки позовну заяву подано за допомогою підсистеми «Електронний суд», то позивачу за звернення до суду з даною позовної заявою належало сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн. Отже, фактично, позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі (1211,20грн).

Відтак, з огляду на прийняття рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 968,96 грн.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо визначення стажу судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 28 років 04 місяці 29 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області визначити стаж судді ОСОБА_1 станом на 03.12.2024 у розмірі 33 роки 1 місяць 10 днів з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% місячної суддівської винагороди працюючого судді з 12 грудня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести з 12 грудня 2024 року перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи зі стажу судді 33 роки 1 місяць 10 днів в розмірі 76% місячної суддівської винагороди працюючого судді, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області 969,96 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, , вул. Валентини Крицак, 6, м.Херсон, 73027.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА