Справа № 160/33931/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
24.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви просить:
- визнати протиправним та скасувати акт розслідування №582 від 18.11.2024 року, проведений згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 №1470 від 15.11.2024 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався 16.06.2023 з військовослужбовцем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та скласти акт форми НВ-3, зазначивши, що нещасний випадок стався внаслідок виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідно до довідки МСЕК серії 12ААГ №570971 позивач є особою з інвалідністю 2-ї групи. Позивач, проходив службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 11.04.2022. 16.06.2023, перебуваючи у розташуванні військової частини, позивач в душовій оступився та отримав закритий перелом латеральної кісточки правої гомілки зі зміщенням уламків. За даним фактом позивач надав своєму командуванню відповідні пояснення, санінструктор подав рапорт про обставини події. У подальшому ОСОБА_1 був госпіталізований у КНП «Міська клінічна лікарня №6 м. Дніпра з 16.06.2023 по 19.06.2023, де йому провели гіпсову іммобілізацію, після чого повернувся до служби. З причини наявності болю у суглобі був скерований до ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» (м. Київ), де обстежувався та лікувався з 14.11.2023 по 29.11.2023. З причини відхилення від норми лабораторних показників проходив обстеження та лікування в НВМКЦ «ГВКГ» з 29.11.2023 по 11.12.2023. Потім знову був переведений до ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», де 13.12.2023 йому була виконана операція резекційний артродез правого гомілковостопного суглобу, БІС, КАП (лікування тривало з 11.12.2023 по 28.12.2023). На відновлення йому була надана відпустка за станом здоров`я 30 календарних днів, після якої він знову повернувся до військової частини. 02.04.2024 за результатами огляду НВМКЦ ГВКГ (м. Київ) на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб був визнаний непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців. Свідоцтво про хворобу № 7972 затверджено 03.04.2024 Центральною ВЛК Збройних сил України м. Київ (вих. ЦВЛК ЗСУ військово-лікарської комісії за №1956 від 03.04.2024). Наказом командира 756 полку охорони (по особовому складу) від 15.04.2024 за № 34-РС позивач був звільнений у запас відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом 2 підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців). Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині ) від 22.04.2024 за №143 був виключений зі списків особового складу частини з 22.04.2024. 24.04.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_3 був направлений на МСЕК для медичного обстеження щодо виявлення ознак інвалідності. Рішенням міжрайонної Саксаганської МСЕК м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 12.06.2024 року йому первинно було встановлено ІІ (другу) групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з проходженням військової служби. Позивач 04.11.2024 через адвоката звернувся з адвокатським запитом до відповідача для отримання довідки про обставини травми. 18.11.2024 від відповідача отримано відповідь на адвокатський запит, відповідно до якої встановлено, що службове розслідування з отримання позивачем травми не проводилось, при цьому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.11.2024 №1470 призначено проведення розслідування щодо отриманої позивачем травми. 23.11.2024 відповідачем видано довідку №5440, відповідно до якої вищевказаний нещасний випадок визнаний таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, оскільки медичне обстеження, щодо наявності в організмі алкоголю (наркотичних засобів, токсичних, або отруйних речовин) на час коли стався нещасний випадок не проводилося. Позивач не погоджується з висновками комісії з розслідування, оскільки при проведенні розслідування за фактом його поранення не повністю з`ясовано всі обставини нещасного випадку, який стався 16.06.2023, за яких позивач отримав травму, не повністю досліджені всі матеріали, не отримано з закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України медичного висновку про наявність або відсутність в організмі потерпілого військовослужбовця алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин), тому вважає, що має бути скасовано акт проведення розслідування за формою НВ-2 та повторно проведене розслідування, яким буде підтверджено, що травма позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
30.12.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
28.01.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №4185/25), в якому позивач заперечував доводи, викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, з урахуванням доводів позовної заяви, просив позов задовольнити повністю.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що згідно з військовим квитком серії НОМЕР_4 , позивача 11.04.2022 було прийнято на військову службу по мобілізації. Позивач проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_2 .
Позивач у позові стверджує, що 16.06.2023, перебуваючи у розташуванні військової частини, в душовій оступився та отримав закритий перелом латеральної кісточки правої гомілки зі зміщенням уламків. За даним фактом ОСОБА_1 надав своєму командуванню відповідні пояснення, а санінструктор ОСОБА_4 рапорт про обставини події. У подальшому ОСОБА_1 був госпіталізований у КНП «Міська клінічна лікарня №6 м. Дніпра з 16.06.2023 по 19.06.2023, де йому провели гіпсову іммобілізацію, після чого повернувся до служби. З причини наявності болю у суглобі був скерований до ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» (м. Київ), де обстежувався та лікувався з 14.11.2023 по 29.11.2023. З причини відхилення від норми лабораторних показників проходив обстеження та лікування в НВМКЦ «ГВКГ» з 29.11.2023 по 11.12.2023. Потім знову був переведений до ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», де 13.12.2023 йому була виконана операція резекційний артродез правого гомілковостопного суглобу, БІС, КАП (лікування тривало з 11.12.2023 по 28.12.2023). На відновлення йому була надана відпустка за станом здоров`я 30 календарних днів, після якої він знову повернувся до військової частини.
02.04.2024 за результатами огляду НВМКЦ ГВКГ (м. Київ) на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб був визнаний непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців. Свідоцтво про хворобу № 7972 затверджено 03.04.2024 Центральною ВЛК Збройних сил України м. Київ (вих. ЦВЛК ЗСУ військово-лікарської комісії за №1956 від 03.04.2024).
Наказом командира 756 полку охорони (по особовому складу) від 15.04.2024 за № 34-РС був звільнений у запас відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом 2 підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців). Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині ) від 22.04.2024 за №143 був виключений зі списків особового складу частини з 22.04.2024.
24.04.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_3 був направлений на МСЕК для медичного обстеження щодо виявлення ознак інвалідності. Рішенням міжрайонної Саксаганської МСЕК м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 12.06.2024 року йому первинно було встановлено ІІ (другу) групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з проходженням військової служби (з ураженням ОРА).
18.11.2024 від відповідача отримано відповідь на адвокатський запит, відповідно до якої встановлено, що службове розслідування з отримання позивачем травми не проводилося, при цьому наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.11.2024 №1470 призначено проведення розслідування щодо отриманої позивачем травми.
23.11.2024 відповідачем видано довідку №5440, відповідно до якої вищевказаний нещасний випадок визнаний таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, оскільки медичне обстеження, щодо наявності в організмі алкоголю (наркотичних засобів, токсичних, або отруйних речовин) на час коли стався нещасний випадок не проводилося.
Так, у період з 15.11.2024 по 19.11.2024 комісією було проведено розслідування випадку, що стався з позивачем 16.06.2023.
За результатами проведеного розслідування відповідачем було складено висновок комісії з проведення службового розслідування, відповідно якого нещасний випадок стався внаслідок особистої необережності солдата ОСОБА_1 , чим було порушено вимоги ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок. Технічні та організаційні причини нещасного випадку відсутні. Небезпечні та шкідливі фактори, небезпечні умови, що впливали на потерпілого під час служби відсутні. Небезпечних дій інших осіб, які стали підставою або обумовили нещасний випадок, не встановлено. Медичних досліджень на наявність алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин) в організмі солдата ОСОБА_1 в день травмування не проводилось. Медичного висновку щодо наявності алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин) в організмі в день травмування солдатом ОСОБА_1 під час проведення розслідування надано не було, що відповідно до вимог пункту 4 розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом № 332 від 27.10.2021 є обставиною, за якою нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. По даному нещасному випадку не складається акт за формою НВ-3.
Позивач не погодившись із вказаними вище висновками комісії, вважаючи їх необґрунтованими, та такими, що не відповідають вимогам законодавств, з огляду на фактичні обставини отримання травми під час служби, звернувся до суду про його скасування та відновлення його порушених прав шляхом проведення повторного розслідування.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
На виконання частини 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Відповідно до частини 1 статті 55, частини 2 статті 124 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 2232-XII, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції №332, ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції №332, ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Згідно з 8 розділу ІІ Інструкції №332 визначено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.
Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).
Відповідно до 18 розділу ІІ Інструкції №332 визначено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
Відповідно до п. 11 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332 обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби: алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку.
У відповідності до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Наказу Міністра оборони України 14.08.2008 №402 «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане від нещасного випадку (вказується вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
Перебування військовослужбовця на службі в стані алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення його до адміністративної та дисциплінарної відповідальності.
В матеріалах службового розслідування відсутні будь-які докази встановлення стану алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння ОСОБА_5 .
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, висновки відповідача про результати розслідування, згідно спірного висновку, не можуть бути визнанні обґрунтованими та повними.
Відтак, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача в частині скасування спірного висновку.
Відповідачем належним чином не доведено правомірність оскарженого позивачем висновку.
Щодо обраного позивачем способу захисту.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 3, 4 і 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; а може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Між тим, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 24.11.2015 р. у справі №816/1229/14, поміж іншого, вказано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відтак, суд при перевірці правомірності вчинених відповідачем дій та прийнятих рішень у спірних відносинах, згідно приписів КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб`єкта владних повноважень зобов`язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.
Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень, а також з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача скласти акт форми НВ-3 та зазначити, що нещасний випадок стався внаслідок виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби є дискреційними повноваженнями відповідача, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Таким чином, позов є доведеним та обґрунтованим, а позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування акта, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати акт розслідування №582 від 18.11.2024 року, проведений згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 №1470 від 15.11.2024.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався 16.06.2023 з військовослужбовцем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні решти вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 03.03.2025.

Суддя О.В. Царікова