Справа № 440/15812/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 р. Справа № 440/15812/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі №440/15812/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати не в повному обсязі позивачу додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.01.2023 по 06.06.2023 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати, а Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), за період з 01.01.2023 по 06.06.2023, виходячи з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали суду від 30 жовтня 2023 року від представника позивача 06 листопада 2023 року надійшла позовна заява з уточненим змістом позовних вимог, а саме позивач просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування в повному обсязі позивачу додаткової винагороди відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.01.2023 по 06.06.2023 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному обсязі позивачу додаткової винагороди відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.01.2023 по 06.06.2023 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), за період з 01.01.2023 по 06.06.2023, виходячи з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), за період з 01.01.2023 по 06.06.2023, виходячи з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу його участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 гривень на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування, а саме за період з 01.02.2023 по 03.03.2023, 04.03.2023 по 14.03.2023, з 16.03.2023 по 21.04.2023, 26.04.2023 по 05.05.2023.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 гривень на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування, а саме з 01.02.2023 по 03.03.2023, 04.03.2023 по 14.03.2023, з 16.03.2023 по 21.04.2023, 26.04.2023 по 05.05.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за спірний період відповідачі не нарахували та не здійснили виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, внаслідок чого порушили його права на належне грошове забезпечення.

Крім того, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Військова частина НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 та прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у позивача не виникло право на отримання додаткової винагороди 100 000 грн. у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування, пов`язаним із захистом Батьківщини пропорційно часу лікування, а саме з 01.02.2023 по 03.03.2023, 04.03.2023 по 14.03.2023, з 16.03.2023 по 21.04.2023, з 26.04.2023 по 05.05.2023, а тому суд першої інстанції, ухвалюючи оспорюване рішення у даній справі, дійшов хибного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України. Мобілізований з 25.02.2022 у зв`язку зі запровадженням воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підпорядковується військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до листа Військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2023 №435 на адвокатський запит представника позивача, ОСОБА_1 поза штат не виводився.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), старший солдат ОСОБА_1 , перебуваючи у бойовій обстановці на Південно-Східних околицях с. Васюківка, Соледарської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області під час ворожого мінометного обстрілу отримав поранення «вибухова травма, акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетенок. Конверсійний тремор верхньої правої кінцівки». Поранення настало за особливих обставин 22.01.2023, пов`язаних із захистом Батьківщини, під час виконання бойового завдання з відбиття наступу противника в районі проведення бойових дій по захисту незалежності, сувернітету та територіальної цілісності України на території Донецької області та не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення ( у тому числі військових правопорушень), не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 22 січня 2023 року, перебуваючи у бойовій обстановці на Південно-Східних околицях с. Васюківка, Соледарської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області під час ворожого мінометного обстрілу отримав поранення «вибухова травма, акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетенок. Конверсійний тремор верхньої правої кінцівки».

Факт отримання позивачем травми також підтверджується первинною медичною карткою форми 100 від 22.01.2023.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №303 КНП "Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 23.01.2023 по 31.01.2023. Діагноз: ВТ (22.01.2023) Акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетинок. Конверсійний тремор верхньої правої кінцівки.

Відповідно до виписного епікрізу №643 КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» №1370/0611 від 03.03.2023 ОСОБА_1 поступив до медичного закладу 01.02.2023, виписаний 03.03.2023 Діагноз: розлад адаптації: змішана тривожно- депресивна реакція з інсомнією.

Відповідно до виписки №1488 із медичної карти стаціонарного хворого КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» ОСОБА_1 перебував на лікуванні у неврологічному відділенні з 04.03.2023 по 14.03.2023. Діагноз: стан після перенесеної вибухової травми (22.01.2023) ЗЧМТ зі струсом головного мозку, асфалгічним синдромом, вираженим тремором правої верхньої кінцівки, акубаротрвма, двобічна змішана приглухуватість.

Відповідно до виписного епікрізу №1572 КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» №2655/0611 від 21.04.2023 ОСОБА_1 поступив до медичного закладу 16.03.2023, виписаний 21.04.2023 Діагноз: розлад адаптації: змішана тривожно- депресивна реакція з інсомнією, рецидивуючий перебіг.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1475 КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міськовї ради», ОСОБА_1 , перебував на лікуванні у Неврологічному відділенні у період з 26.04.2023 по 05.05.2023. Діагноз: стан післі перенесеної вибухової травми (22.01.2023) струсу головного мозку, з цефалгічним синдромом вегатативною дисфункцією, тремором правої верхньої кінцівки.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 29.05.2023 №2914, проведений медичний огляд старшого солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК: тривожний розлад помірно виражений з інсомнією і конверсійними виключеннями, захворювання так пов`язане із захистом Батьківщини. Наслідки перенесеної вибухової травми (22.01.2023), ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді розсіяної органічної мікросимптоматики, нерізко вираженого вестибуло-атактичного, астено-невротичного синдромів. Мінно-вибухова травма, акубаротравма (22.01.2023) у вигляді хронічної двобічної післятравматичної нейросенсорної приглухуватості. Стійке пониження слуху при сприйнятті шепітної мови на відстані 5,0 м на праве вухо та 3,5 м на ліве вухо. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 поранення кваліфікується як легке. Обмежено придатний до військової служби. Непридатний до військової служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби в часинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно не нарахував та не виплатив додаткову винагороду відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 01.01.2023 по 06.06.2023 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час його переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн. на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування, а саме за період з 01.02.2023 по 03.03.2023, 04.03.2023 по 14.03.2023, з 16.03.2023 по 21.04.2023, з 26.04.2023 по 05.05.2023, а також зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування, а саме з 01.02.2023 по 03.03.2023, 04.03.2023 по 14.03.2023, з 16.03.2023 по 21.04.2023, 26.04.2023 по 05.05.2023.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 17, 46 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статей 17, 65 Конституції України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції. Тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними ст. 46 Конституції України (абз. 2, 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 р. № 12-р/2018).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

За приписами ч. 3 ст. 5 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України фінансування Служби правопорядку здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які виділяються на утримання Збройних Сил України і передбачаються у кошторисі Міністерства оборони України окремим рядком.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" Служба правопорядку створюється на базі відповідних структурних підрозділів і служб Міністерства оборони України, функції яких цим Законом покладені на Службу правопорядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" служба правопорядку складається з: 1) органів управління: Головного управління Служби правопорядку Збройних Сил України; Центрального управління Служби правопорядку по місту Києву і Київській області та територіальних управлінь Служби правопорядку; зональних відділів (відділень) Служби правопорядку; 2) підрозділів Служби правопорядку: охорони військових об`єктів; патрульно-постової служби; безпеки дорожнього руху; спеціального призначення; 3) ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" порядок і строки проходження військової служби військовослужбовцями Служби правопорядку, присвоєння їм військових звань та звільнення їх з військової служби визначаються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідних положень про проходження військової служби.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" соціальний і правовий захист військовослужбовців Служби правопорядку та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", інших нормативно-правових актів.

Соціальний захист працівників Служби правопорядку забезпечується відповідно до законодавства про працю, інших нормативно-правових актів.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Відповідно до п. 1 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Правовий механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам регламентує Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі за текстом - Порядок № 260).

Відповідно до п. 2 розділу І "Загальні Положення" Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Відповідно до п. 8 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Відповідно до п. 17 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 2 вказаного рішення визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Пунктом 3 передбачено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

В подальшому, 23.06.2022 Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, прийнято рішення № 912/з/29 (далі за текстом - Рішення № 912/з/29).

Так, згідно з пунктом 1 Рішення № 912/з/29 під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи ) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.

За приписами пункту 2 Рішення № 912/з/29 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

За приписами пункту 5 Рішення № 912/з/29 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі військові частини) - особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Рішення № 912/з/29).

01 квітня 2022 року Постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни до зазначеної Постанови № 168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року № 400 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

Спір у цій справі стосується з`ясування обставин не/правомірності дій військової частини щодо нарахування та виплати не у повному обсязі позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, за період перебування його на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Судовим розглядом встановлено, що у спірних правовідносинах вищевказані умови дотримані та підтверджуються довідкою військової частини про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 29.03.2023 №56, а також виписками із медичної карти стаціонарного хворого, довідками, медичними заключеннями.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 22 січня 2023 року, перебуваючи у бойовій обстановці на Південно-Східних околицях с. Васюківка, Соледарської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області під час ворожого мінометного обстрілу отримав поранення «вибухова травма, акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетенок. Конверсійний тремор верхньої правої кінцівки».

Факт отримання позивачем травми також підтверджується первинною медичною карткою форми 100 від 22.01.2023.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №303 КНП "Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 23.01.2023 по 31.01.2023. Діагноз: ВТ (22.01.2023) Акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетинок. Конверсійний тремор верхньої правої кінцівки.

Відповідно до виписного епікрізу №643 КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» №1370/0611 від 03.03.2023 ОСОБА_1 поступив до медичного закладу 01.02.2023, виписаний 03.03.2023 Діагноз: розлад адаптації: змішана тривожно- депресивна реакція з інсомнією.

Відповідно до виписки №1488 із медичної карти стаціонарного хворого КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» ОСОБА_1 перебував на лікуванні у неврологічному відділенні з 04.03.2023 по 14.03.2023. Діагноз: стан після перенесеної вибухової травми (22.01.2023) ЗЧМТ зі струсом головного мозку, асфалгічним синдромом, вираженим тремором правої верхньої кінцівки, акубаротрвма, двобічна змішана приглухуватість.

Відповідно до виписного епікрізу №1572 КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» №2655/0611 від 21.04.2023 ОСОБА_1 поступив до медичного закладу 16.03.2023, виписаний 21.04.2023 Діагноз: розлад адаптації: змішана тривожно- депресивна реакція з інсомнією, рецидивуючий перебіг.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1475 КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міськовї ради», ОСОБА_1 , перебував на лікуванні у Неврологічному відділенні у період з 26.04.2023 по 05.05.2023. Діагноз: стан післі перенесеної вибухової травми (22.01.2023) струсу головного мозку, з цефалгічним синдромом вегатативною дисфункцією, тремором правої верхньої кінцівки.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 29.05.2023 №2914, проведений медичний огляд старшого солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК: тривожний розлад помірно виражений з інсомнією і конверсійними виключеннями, захворювання так пов`язане із захистом Батьківщини. Наслідки перенесеної вибухової травми (22.01.2023), ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді розсіяної органічної мікросимптоматики, нерізко вираженого вестибуло-атактичного, астено-невротичного синдромів. Мінно-вибухова травма, акубаротравма (22.01.2023) у вигляді хронічної двобічної післятравматичної нейросенсорної приглухуватості. Стійке пониження слуху при сприйнятті шепітної мови на відстані 5,0 м на праве вухо та 3,5 м на ліве вухо. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 поранення кваліфікується як легке. Обмежено придатний до військової служби. Непридатний до військової служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби в часинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 отримав вибухову травму 22.01.2023, після чого перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у періоди з 23.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 03.03.2023, 04.03.2023 по 14.03.2023, з 16.03.2023 по 21.04.2023, 26.04.2023 по 05.05.2023, а тому позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що позивачу відповідно до наданої суду інформації щодо нарахування та сплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 за 2023 рік нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. у зв`язку з отриманим ним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини та перебуванням на стаціонарному лікуванні, за період з 22.01.2023 по 31.01.2023, тобто пропорційно з дня отримання позивачем поранення і його стаціонарного лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області у період з 23.01.2023 по 31.01.2023.

З наданої військовою частиною НОМЕР_1 інформації щодо нарахованого та сплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 за 2023 року, військова частина НОМЕР_1 нараховувала та виплачувала ОСОБА_1 грошове забезпечення з лютого по травень 2023 року без урахування додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн. на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн. на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування, а саме за період з 01.02.2023 по 03.03.2023, 04.03.2023 по 14.03.2023, з 16.03.2023 по 21.04.2023, з 26.04.2023 по 05.05.2023, а також зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування пропорційно часу лікування, а саме з 01.02.2023 по 03.03.2023, 04.03.2023 по 14.03.2023, з 16.03.2023 по з 21.04.2023, 26.04.2023 по 05.05.2023.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 по справі №440/15812/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич