Справа № 380/8986/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/8986/23 пров. № А/857/11432/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Бігун Х.Р., Боднар Т.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Райзмана Олександра Яковича, діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2025р. про прийняття звіту щодо виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом представника адвоката Райзмана Олександра Яковича, діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправними дій щодо ненарахування і невиплати пенсії за віком, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Желік О.М., час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 20.03.2025р., м.Львів; дата складання повної ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2025р. прийнято звіт відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. про виконання рішення суду в справі № 380/8986/23; рішення Львівського окружного адміністративного суду 22.06.2023р. у справі №380/8986/23 слід вважати виконаним у повному обсязі (Т.5, а.с.61-64).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник адвокат Райзман О.Я., діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву позивача про неприйняття звіту відповідача та накладення штрафу на керівника пенсійного органу, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про прийняття звіту про виконання судового рішення (Т.5, а.с.71-80).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що фактично рішення суду в справі № 380/8986/23 є виконаним лише частково, що унеможливлює прийняття звіту про повне виконання рішення суду.

Зокрема, рішення суду залишається невиконаним в частині нарахування та виплати підвищення до пенсії, як дитині війни, у період з 01.01.2014р. по 31.07.2014р., виходячи з місячного розміру підвищення 284 грн. 70 коп., а також нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів (така розрахована до 01.01.2024р.).

Відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.5, а.с.79-83).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представників відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скарги в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо нарахування не у встановленому порядку та невиплати ОСОБА_1 з 01.04.2013р. пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. поновити, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2013р. з компенсацією втрати частини доходів; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (Т.1, а.с.145-152).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2023р. рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. в справі № 380/8986/23 залишено без змін (Т.2, а.с.77-86).

02.04.2024р. представник позивача подав до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень вказане рішення суду не виконано (Т.3, а.с.7-11).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2024р. заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено; встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. протягом тридцяти днів подати до суду звіт про виконання рішення суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23 (Т.3, а.с.17 і на звороті).

03.05.2024р. до суду від ГУ ПФ України у Львівській обл. надійшов звіт про виконання судового рішення у справі № 380/8986/23 (Т.3, а.с.28-31).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27.06.2024р. відмовлено у прийнятті звіту ГУ ПФ України у Львівській обл. про виконання рішення суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23; встановлено ГУ ПФ України у Львівській обл. новий строк для подання звіту про виконання рішення суду; зобов`язано пенсійний орган подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 30-ти днів з дня набрання законної сили ухвалою про встановлення нового строку для подання звіту (Т.3, а.с.118-120).

01.08.2024р. до суду надійшов повторний звіт ГУ ПФ України у Львівській обл. про виконання рішення суду (Т.3, а.с.208-210).

Ухвалою суду від 15.10.2024р. відмовлено у прийнятті звіту ГУ ПФ України у Львівській обл. про виконання рішення суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23; встановлено ГУ ПФ України у Львівській обл. новий строк для подання звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 30-ти днів з дня набрання законної сили ухвалою про встановлення нового строку для подання звіту (Т.3, а.с.224-226).

20.11.2024р. до суду надійшов повторний звіт ГУ ПФ України у Львівській обл. про виконання рішення суду (Т.4, а.с.93-95).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2024р. прийнято звіт ГУ ПФ України у Львівській обл. про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23; рішення суду вирішено вважати виконаним у повному обсязі; відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про накладення штрафу (Т.4, а.с.124-128).

Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2024р. у справі № 380/8986/23 скасовано; ухвалено нову постанову, якою відмовлено ГУ ПФ України у Львівській обл. у прийнятті звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23; встановлено пенсійному органу додатковий строк для подання до суду звіту про виконання рішення суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23 тривалістю п`ятнадцять календарних днів з дня отримання ухвали; в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про накладення штрафу відмовлено (Т.4, а.с.174-177).

17.02.2025р. до суду надійшов звіт ГУ ПФ України у Львівській обл. про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. в справі № 380/8986/23 (Т.4, а.с.191-202).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2025р. відмовлено у прийнятті звіту ГУ ПФ України у Львівській обл. від 14.02.2025р. про виконання рішення суду в адміністративній справі № 380/8986/23; встановлено відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду; зобов`язано пенсійний орган протягом семи днів з дня отримання копії ухвали подати до суду новий звіт про виконання рішення суду від 22.06.2023р. в справі № 380/8986/23 з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині цієї ухвали (Т.5, а.с.31-34).

14.03.2025р. від ГУ ПФ України у Львівській обл. надійшов до суду повторний звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. в справі № 380/8986/23 (Т.5, а.с.57-58).

Приймаючи зазначений звіт, суд першої інстанції виходив з того, що згідно витягу з особового рахунку ОСОБА_1 від 12.03.2025р. останньому 22.02.2025р. нараховано та виплачено доплату пенсії та компенсацію втрати частини доходів в загальному розмірі 298220 грн. 20 коп.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що ГУ ПФ України у Львівській обл. на виконання рішення суду в справі № 380/8986/23 здійснило поновлення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2013р., а також нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів, що свідчить про повне виконання судового рішення.

Щодо твердження представника позивача про ненадання відповідачем доказів нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, за період з 01.01.2014р. по 31.07.2014р., виходячи із місячного розміру підвищення 284 грн. 70 коп., із компенсацією втрати доходу, то питання нарахування та виплати підвищення до пенсії як дитині війни не було предметом судового розгляду в межах адміністративної справи № 380/8986/23.

Відтак, враховуючи долучені відповідачем докази виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність в суду підстав для встановлення нового строку подання звіту або ініціювання судом питання про накладення нового штрафу.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.ст.382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Наведені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.ст.382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення ст.383 КАС України.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

В силу приписів ст.382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;

5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;

6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;

7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;

2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.382-3 за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Із змісту представленого пенсійним органом звіту (№ 1300-5803-7/37742 від 14.03.2025р.) убачається, що на підставі ст. 370 КАС України та на виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2025р., із врахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025р. у справі № 380/8986/23, позивачу ОСОБА_1 нараховано доплату за період з 01.04.2013р. по 28.02.2025р. в сумі 231487 грн. 17 коп. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 66733 грн. 03 коп., разом 298220 грн. 20 коп.

Виплату вказаних сум здійснено 22.02.2025р. додатковими відомостями в наступних розмірах: 200836 грн. 19 коп. і 97384 грн. 01 коп. (разом 298220 грн. 20 коп.).

Факт виплати вказаних коштів стверджується долученими до звіту скріншотом з особового рахунку про виплату коштів від 12.03.2025р. (Т.5, а.с.57).

Аналіз вказаного звіту в розрізі досліджених обставин справи вказує на його неповноту і загальний характер, з огляду на таке.

До представленого звіту (№ 1300-5803-7/37742 від 14.03.2025р.) не долучені розрахунки нарахованої доплати за період з 01.04.2013р. по 28.02.2025р. в сумі 231487 грн. 17 коп. та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 66733 грн. 03 коп.

Водночас, такі наявні в матеріалах справи і додавалися відповідачем до попереднього звіту про виконання рішення суду.

Зокрема, згідно розрахунку компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати нарахування такої компенсації здійснено за період з 01.04.2013р. по 01.01.2024р. на суму 66733 грн. 03 коп. (Т.5, а.с.19-21).

Будь-яких пояснень щодо причин відсутності нарахування такої компенсації до моменту виплати нарахованих сум (22.02.2025р.) в звіті не викладено; також в суді апеляційної інстанції представники відповідача не надали пояснень з цього приводу.

Окрім цього, згідно долученого рішення про перерахунок пенсії (№ 63 від 11.02.2025р.) до складу пенсійних виплат ОСОБА_1 включено підвищення дітям війни (7% від 894 грн. згідно постанови № 1381) в розмірі 62 грн. 58 коп. (Т.5, а.с.23-28).

За твердженням представника позивача, висловлених при розгляді первинного звіту, в період з 01.01.2014р. по 31.07.2014р. позивач ОСОБА_1 мав право на отримання підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 284 грн. 70 коп. (30 відсотків мінімальної пенсії за віком).

Будь-яких пояснень щодо причин відсутності нарахування такого підвищення у згаданому розмірі в повторному звіті не викладено; також в суді апеляційної інстанції представники відповідача не надали пояснень з цього приводу.

Водночас, покликання суду на те, що питання нарахування та виплати підвищення до пенсії як дитині війни не було предметом судового розгляду в межах адміністративної справи № 380/8986/23, є помилковим і не відповідає рішенню суду в цій справі.

Так, звертаючись до суду із розглядуваним позовом, представник позивача просив, зокрема, зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити перерахунок та виплачувати позивачу на загальних підставах пенсію за віком, починаючи з 01.04.2013р., як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на рівних з іншими громадянами України умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням змін у пенсійному законодавстві, із застосуванням усіх підвищень, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент проведення перерахунку пенсії, на підставі документів, що перебувають у пенсійній справі, з урахуванням загального страхового стажу 52 роки 04 місяці 03 дні, не нижче мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму, з урахуванням підвищення/доплат до розміру мінімальної пенсії, відповідно до віку та страхового стажу позивача; з проведенням на загальних підставах індексації та масових перерахунків пенсії, відповідно до пенсійної реформи України та подальших змін у пенсійному законодавстві, починаючи з 01.10.2017р., виплатою компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 01.04.2013р. за день фактичної виплати заборгованості за пенсією після її перерахунку, виплатою пенсії на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно із заявою про виплату пенсії на банківський рахунок від 21.07.2021р., переданою до органу ПФ України представником позивача за довіреністю (Т.1, а.с.1-12).

Отже, питання нарахування і виплати спірного підвищення як дитині війни входило до складу заявлених позовних вимог.

Вирішуючи вказані вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги є передчасними, оскільки відповідач здійснив лише розрахунок поновленої пенсії, а фактичного її поновлення, перерахунку і виплати не проводив. Немає підстав вважати, що виплата пенсії позивачу буде проводитись не на вказаний ним банківський рахунок. Позивач не надав суду доказів наявності у нього страхового стажу 52 роки 04 місяці 03 дні, проте він вправі долучити відповідні документи до органів пенсійного фонду для підтвердження зазначеного стажу роботи.

Разом з тим, зазначені питання у взаємозв`язку з розміром пенсії, що має виплачуватись позивачу, належить до повноважень (обов`язку) пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум. При цьому у разі незгоди з діями відповідача щодо розміру нарахованої пенсії, позивач не позбавлений права звернутися до суду із заявою у порядку, визначеному ст.383 КАС України.

Таке широке формулювання висновків суду не виключає того, що спірні питання повинні вирішуватися судом саме в порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду в справі № 380/8986/23.

Таким чином, спірне питання повинно вирішуватися в порядку судового контролю, а його вирішення не створює необхідності нового звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи неодноразовий розгляд звітів ГУ ПФ України у Львівській обл. про виконання рішення суду в справі № 380/8986/23, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що поданий повторний звіт (№ 1300-5803-7/37742 від 14.03.2025р.) є неповним, його розгляд здійснено судом першої інстанції поверхнево без урахування питань щодо належного нарахування і виплати підвищення дитині війни і компенсації втрати частини доходів за спірні періоди.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013р. № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).

Також Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013р. взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20.07.2004р.) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (п.84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005р., заява № 6318/03; п.43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004р., заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009року, заява № 40450/04; п.64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу ст.ст.3, 8, частин першої та другої ст.55, частин 1 та 2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019р. № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.29-1 Конституції України, а також ст.ст.14 та 370 КАС України.

Також колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022р. у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021р. у справі № 611/26/17, від 07.02.2022р. у справі № 200/3958/19-а, від 24.07.2023р. у справі № 420/6671/18 та від 01.05.2023р. у справі № 520/926/21.

Також як зазначено у пункті 1 розділу ІІ Рекомендацій Rec(2003)16, Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у сфері адміністративного права» (on the execution of administrative and judicial decisions in the field of administrative law), держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень в межах розумного строку; вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили; у разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволяє домагатися виконання такого рішення, зокрема за допомогою судової заборони або пені (coercive fine).

Відповідно до пункту 55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) «Щодо якості судових рішень» (on the quality of judicial decisions) з метою забезпечення ефективності правосуддя, усі країни повинні мати процедури забезпечення виконання рішень.

За приведених фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що наданий відповідачем звіт не містить достеменних, достовірних та зрозумілих доказів (розрахунків), якими підтверджувалося належне виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. з урахуванням та покликанням на відповідні норми Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зібрані у пенсійній справі докази.

Як наслідок, колегія суддів вважає такий звіт неповним, а відповідно не прийнятним.

Стосовно клопотання представника позивача застосування штрафу до керівника пенсійного органу за тривале невиконання рішення суду, що викладено в його заяві від 15.03.2025р. (Т.5, а.с.50-53), колегія суддів керується наступним.

Згідно вимог ч.ч.3, 5 ст.382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Із урахуванням того, що рішення суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23 фактично виконано в частині нарахування і виплати доплати за період з 01.04.2013р. по 28.02.2025р. в сумі 231487 грн. 17 коп. та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 66733 грн. 03 коп.; відповідач неодноразово подавав звіти про виконання судового рішення, поступово усуваючи виявлені судом недоліки під час виконання рішення суду, колегія суддів не убачає достатніх правових підстав для накладення на керівника відповідача штрафу в порядку ст.382-3 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про прийняття звіту про виконання судового рішення в справі № 380/8986/23, із прийняттям нового рішення про відмову в прийнятті звіту і встановлення додаткового строку для подання до суду звіту про виконання рішення.

Також в порядку ст.139 КАС України правові підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат в цьому апеляційному провадженні є відсутніми.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Райзмана Олександра Яковича, діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2025р. про прийняття звіту щодо виконання судового рішення в адміністративній справі № 380/8986/23 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській обл. у прийнятті звіту (№ 1300-5803-7/37742 від 14.03.2025р.) про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській обл. додатковий строк для подання до Львівського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. у справі № 380/8986/23 терміном 15 (п`ятнадцять) календарних днів з дня отримання цієї ухвали.

У задоволенні заяви представника адвоката Райзмана Олександра Яковича, діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про накладення штрафу на керівника відповідача - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 05.05.2025р.