Справа № 420/1593/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1593/25

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 13.03.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПОРТМАКС» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПОРТМАКС» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задоволений.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

До апеляційної скарги Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків надано платіжну інструкцію про сплату судового збору в розмірі 36 336,00 грн.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року - залишено без руху, надано апелянту десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надання доказів сплати судового збору. Роз`яснено апелянту, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст.169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику.

На виконання вимог ухвали від Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшло клопотання, в якому апелянт зазначив, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3 028 грн.

Отже, у 2025 році Законом України «Про судовий збір» обмежено граничний розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду 15 розмірами прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, відповідач правильно розрахував суму судового збору 3 028 грн. х 15 х 0.8 = 36 336 грн.

За змістом частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» на відміну від першої інстанції у даному випадку об`єктом обкладення судовим збором є саме апеляційна скарга, а не позовні вимоги (в залежності від їх кількості та характеру). Отже, обмежується максимальним розміром сума судового збору, що справляється за подання апеляційної скарги, а не окремих вимог - їх складових, як помилково вважав суд апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апелянт вважає, що ним в повному обсязі сплачений судовий збір.

Розглянувши подане клопотання по даній справі, а також вивчивши наведені у ньому доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку до наступних висновків.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI).

Частиною 1 статті 4 Закон № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 3028 гривень.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закон № 3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закон № 3674-VI, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Системний аналіз статті 6 Закону № 3674-VI та ч. 2 ст. 245 КАС України надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою немайнового характеру.

Водночас, якщо для вимог майнового характеру Закон № 3674-VI встановлює верхню та нижню межу розміру судового збору (мінімальний та максимальний), то для немайнового розмір є фіксованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору у цій справі є оскарження 84 рішення комісії Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків і про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних такі податкові накладні.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи вимоги про зобов`язання зареєструвати конкретну податкову накладну, має дослідити порядок її реєстрації: складання і подання податкової накладної до реєстрації, надіслання квитанції про зупинення в реєстрації податкової накладної, підстави зупинення, надання платником податків підтверджуючих документів, прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної тощо. Тобто вимоги щодо реєстрації податкових накладних в цій справі, не пов`язані між собою одними доказами.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, об`єднання у позові декількох вимог немайнового характеру, не може призводити до штучного зменшення розміру судового збору, порядок розрахунку судового збору у випадку з`явлення декількох вимог однозначно визначає частина третя статті 6 Закону №3674-VI.

Враховуючи предмет позову (скасування рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у реєстрації податкової накладної та зобов`язання вчинити певні дії щодо реєстрації таких накладних), суд апеляційної інстанції вважає, що позивач при зверненні до суду першої інстанції, мав сплатити судовий збір за подання позову, який містить вимоги немайнового характеру, із розрахунку (3028 грн х 84).

Доводи ж апелянта про необхідність поширення на спірні правовідносини максимального (граничного) розміру, встановленого для позовних вимог майнового характеру суперечить вимогам Закону № 3674-VI.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що порядок визначення розміру судового збору у цій категорії справ неодноразово наводився у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 520/10578/19, від 02 грудня 2021 року у справі № 280/5145/19, від 08 лютого 2022 року у справі № 400/6051/21.

Згідно з ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 2 статті 298 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

Згідно до вимог п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Враховуючи те, що апелянт у встановлений строк не усунув недолік апеляційної скарги, яку було залишено без руху, апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Разом з цим, колегія суддів роз`яснює апелянту, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Оскільки апеляційна скарга та додані до неї документи подані до суду в електронній формі через електронний кабінет, і сторони зареєстрували свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або в її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд проводитиме розгляд справи за матеріалами в електронній формі.

Керуючись ст.ст.169, 298, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року - повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька