Справа № 759/3105/25
Суддя: Твердохліб Ю. О.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3105/25

пр. № 2-а/759/122/25

05 травня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Твердохліб Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив поновити строк на оскарження постанови, визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) незаконними, скасувати постанову від 07 січня 2025 року № 6 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, закрити провадження, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 07 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 6 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 25 500,00 грн.

Відповідач в оскаржуваній постанові зазначає, що позивач в порушення вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відмовився від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я. Таким чином відповідачем встановлено, що позивач порушив законодавство про мобілізацію під час дії особливого періоду, а саме відмовився проходити медичний огляд.

Позивач пояснив, що 06 січня 2025 року його було затримано та протиправно, всупереч його волі о 20:30 доставлено до відповідача для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією (далі - ВЛК).

Позивач повідомив, що він проживає у АДРЕСА_1 , а тому за територіальною приналежністю віднесений до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отже, відповідач знав, що позивач перебуває не в межах їх юрисдикції. Наголошував, що не готовий на цей час до проходження медичного огляду ВЛК, так як немає з собою медичної документації щодо перенесених захворювань, а тому зазначав про готовність пройти ВЛК за необхідності та просив виписати направлення для проходження у інший день за місцем реєстрації, щоб мати можливість взяти з собою необхідні медичні висновки.

Проте відповідач відмовив, чим порушив пункт 3.5 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402).

При цьому відповідач повідомив позивачу, що є лікар, який готовий провести ВЛК о 21:00, що суперечить пункту 3.2 глави 3 розділу II Положення № 402, яке передбачає, що під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

У постанові вказано, що позивач був особисто повідомлений та не з`явився на розгляд справи. Проте його не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Жодних клопотань про розгляд справи у його відсутність він не подавав. Таким чином, розгляд справи відбувся у його відсутність.

Беручи до уваги протиправність дій відповідача, позивач змушений був відмовитись від проходження незаконного медичного огляду. У зв`язку з чим головним спеціалістом командування відповідача ОСОБА_3 було складено протокол від 06 січня 2025 року № 6 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП України.

Позивач вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не врахував, не прийняв до уваги, що позивач не перебуває на військовому обліку, не визначив строку виконання, не видав вимоги про проходження медичного огляду позивачу. При цьому, відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача негайно 06 січня 2025 року, тобто того ж дня, коли позивача було протиправно затримано.

Позивач просить врахувати, що ані оскаржувана постанова, ані протокол про адміністративне правопорушення не містять жодних конкретних відомостей чи доказів, які могли б підтверджувати вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, не зазначено реквізити направлення на проходження ВЛК, акт відмови від отримання повістки на ВЛК.

Згідно з законодавством, особа може бути викликана до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише через офіційне вручення повістки. Затримання без підстав та застосування сили є порушенням прав людини та може розглядатися як перевищення службових повноважень. Громадянин повинен прибути за викликом до ТЦК та СП у строки, вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити про поважність причин не прибуття за повісткою. Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) Р(М) ТЦК та СП або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного визначається не раніше чотирнадцятого дня від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Позивач зазначає, що опис встановлених обставин, викладених у постанові, є дослівним відтворенням тексту протоколу про адміністративне правопорушень від 06 січня 2025 року № 6. Відповідач, всупереч вимогам КУпАП, не провів об`єктивного розгляду справи, не вжив жодних заходів, спрямованих на повне та всебічне з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення. При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним і достатнім доказом винуватості позивача. Протокол є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення та є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол, який не підтверджений іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративно правопорушення, а натомість є лише початковим правовим висновком щодо діянь особи.

Позивач вважає, що постанова також є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. У його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП; на позивача не поширюється дія пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, яким передбачено, що за викликом Р(М) ТЦК та СП резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (ТЦК та СП), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Він не є резервістом та військовозобов`язаним, оскільки виключений з військового обліку за тяжкий злочин (в реєстрі Оберіг зазначено не на обліку). У відповідача є доступ до державних реєстрів, де зазначено підстави виключення позивача з військового обліку.

Підтвердженням факту притягнення його до кримінальної відповідальності є копія вироку Залізничного районного суду міста Києва від 13 травня 1998 року у справі № 11-1162. У цій справі позивач притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 101 КК України (в редакції КК України від 28 квітня 1998 року) умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Санкція даної статті передбачала покарання від 3 до 8 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 7-1 КК України (в редакції КК України від 28 квітня 1998 року) стаття 101 підпадала під перелік статей, що віднесені до тяжкого злочину.

Відповідачем не було враховано, що він не зобов`язаний повторно ставати на військовий облік; позивач, як громадянин України має право, якщо бути викликаним до відповідача, то повісткою, а не затриманням з погрозами та примусом пройти ВЛК у одного лікаря о 21:00; постанова не містить належних і допустимих доказів, які у своїй сукупності були би достатніми для доведення вини позивача у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію «поза розумним сумнівом».

Відповідач надіслав йому копію оскаржуваної постанови 30 січня 2025 року звичайним листом, тобто із порушенням триденного строку, встановленого статтею 285 КУпАП, якою передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Оскільки копія оскаржуваної постанови була отримана позивачем 30 січня 2025 року, позивач просить суд поновити строк на оскарження постанови.

Отже, ні вимоги, ні повістки, ні направлення 06 січня 2025 року о 20:30 позивач не отримував, тому не порушив обов`язок встановлений статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Процесуальні дії

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 33-34).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 43).

Відзив на позовну заяву не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи встановлено, що 06 січня 2025 року головним спеціалістом командування відповідача ОСОБА_3 було складено протокол № 6 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП України про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовився від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я, згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 07 січня 2025 року о 15.30 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У протоколі у розділі пояснення особи зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, оскільки мав судимість за тяжкий злочин, відбував покарання 3 роки, не перебуває на обліку та вважає, що має бути виключеним.

Також у протоколі зазначено, що другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав 06 січня 2025 року, про що свідчить його підпис (а. с. 23).

07 січня 2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 6 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 25 500,00 грн.

Згідно з постановою громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовився від проходження медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я, згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив обов`язок встановлений частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про мобілізацію під час дії особливого періоду (а.с. 17).

Вказана копія постанови ОСОБА_1 не отримана, що підтверджується пустими полями в графі «копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності отримав» (а.с. 17 зворот).

Позивач надав скріншот із застосунку «Резерв+», де вказано «не на обліку», «потребує уточнення», дата уточнення даних 30 грудня 2024 року (а.с. 21).

Листом від 10 січня 2025 року № 5/308 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 направив ОСОБА_1 копію постанови від 07 січня 2025 року та вимогу про сплату штрафу (а. с. 16).

Лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10 січня 2025 року № 5/308 направлений 21 січня 2025 року, що підтверджується копією конверту (а. с. 22).

30 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до керівника ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, реєстру Оберіг інформації про його виключення з військового обліку; внесення підстав виключення: пункт «г» частини 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за тяжкий злочин; видачу відповідного документа (довідки), що підтверджує виключення (а. с. 24-27).

Вироком Залізничного районного суду м. Києва від 18 травня 1998 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 статті 101 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавленні волі у виправній колонії (28-29).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2020 року № 826/14417/18).

Питання, пов`язані з оцінкою поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, неодноразово вирішувалось й Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 9901/546/19 висловлено правову позицію про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд, визнаючи поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, враховує такі критерії, як добросовісність заявника, поведінка заявника (активний захист), тривалість пропуску строку, характер порушеного права, істотність порушення, істотність перешкоди, наслідки для третіх осіб.

У даному випадку, з наданої копії оскаржуваної постанови не вбачається, що вона була вручена позивачу, підпис ОСОБА_1 відсутній, відповідач не подав заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем встановленого ст. 286 КАС України строку на оскарження, а тому в належний спосіб не було спростовано обставину про невручення оскаржуваної постанови в день її складання. Отже не можна стверджувати, що позивач проявляв байдужість до своїх прав, чи зловживав своїми процесуальними правами, свідомо не бажав знати про такі рішення суб`єкта владних повноважень. А тому, суд як при відкритті провадження у даній справі, так і на час розгляду справи вважає, що є всі підстави для поновлення строку на оскарження зазначеної постанови.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII), особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ встановлено, що особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Закон № 3543-XII закріплює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно із п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», (зі змінами) введено правовий режим воєнного стану на території України, який триває і на даний час.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX, оголошено загальну мобілізацію.

Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Статтею 22 Закону № 3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 22 Закону № 3543-ХІІ, громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону № 3543-XII, у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з положеннями абзацу 9 частини 3 статті 22 Закону № 3543-XII, у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Статтею 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, за приписами частини 1 статті 210-1 КУпАП, відповідальність встановлена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд установив, що постановою № 6 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП про адміністративні правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25 500,00 грн у зв`язку з тим, що він відмовився від проходження медичного огляду, згідно з рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушено обов`язок, встановлений ст. 22 Закону № 3543-XII (а. с. 17).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови).

Цей Порядок № 560 визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

За приписами підпункту 1 пункту 27 Порядку № 560, під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Пунктом 28 Порядку № 560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Згідно з вимогами пункту 29 Порядку № 560, у повістці зазначаються, зокрема, мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ.

У протоколі від 06 січня 2025 року головного спеціаліста командування відповідача ОСОБА_3 № 6 за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України зазначено, що до протоколу додаються картка № 15-46 обстеження та мед. огляду, направлення № 2/61, акт про вручення картки обстеження та мед. огляду, повістка № 0206012.

В матеріалах справи ці додатки відсутні.

Відповідно до абзацу 3 пункту 69 Порядку № 560, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

Положеннями пункту 74 Порядку № 560 передбачено, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилається в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з урахуванням вимог пункту 74-3 цього Порядку. Особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ними військовій частині, командиром військової частини або начальником центру рекрутингу Збройних Cил видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис. Направлення на медичний огляд військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в СБУ, а також військовозобов`язаних, які виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації в обраному ними підрозділі, органі, закладі, установі СБУ, здійснюється у порядку, визначеному Головою СБУ.

Таким чином, з наведеного вбачається, що процедурі проходження медичного огляду передує видача направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та його направлення в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з урахуванням вимог пункту 74-3 Порядку № 560.

Крім того, громадяни України, які прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Також, в силу вимог пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Зазначені документи, а також особові справи офіцерського, сержантського, старшинського і рядового складу запасу ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Отже, вказаною нормою пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України на військовозобов`язаного покладається обов`язок під час проведення медичного огляду надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

З матеріалів справи вбачається, що в протоколі від 06 січня 2025 року № 6 ОСОБА_1 в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративною відповідальності» зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, оскільки мав судимість за тяжкий злочин, відбував покарання 3 роки, не перебуває на обліку та вважає, що має бути виключеним.

Крім того, у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 07 січня 2025 року о 15.30 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Також до протоколу було додано картку № 15-46 обстеження та мед. огляду, направлення № 2/61, акт про вручення картки обстеження та мед. огляду, повістку №0206012.

У протоколі зазначено, що другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав 06 січня 2025 року, про що свідчить його підпис (а. с. 23).

Доводи позивача про те, що він не відмовлявся від проходження ВЛК, не заперечував пройти ВЛК за місцем своєї реєстрації у м. Києві, а також зазначав про відсутність довідок про стан здоров`я, не підтверджені належними доказами.

Таким чином, за встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права, відмова позивача від проходження ВЛК є безпідставною, що свідчить про порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме частину 1 статті 22 Закону № 3543-XII.

При цьому посилання позивача у позові на відсутність будь-яких доказів на підтвердження відмови від отримання повістки, а також не отримання вимоги, повістки, направлення 06 січня 2025 року о 20:30, жодним чином не спростовує факту відмови позивача від проходження ВЛК, оскільки позовна заява базується саме на тому, що позивач перебуває на обліку іншого ТЦК та СП та готовий пройти ВЛК за місцем реєстрації. Отже, вказане, не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, з огляду на вказані вище джерела права.

Згідно з мобілізаційним законодавством , направлення громадян на ВЛК та призов на військову службу може здійснюватися незалежно від місця перебування на військовому обліку. Військовозобов`язані не можуть обирати самостійно, де їм зручно проходити ВЛК, тому що це відбувається виключно за рішенням начальника ТЦК та СП.

Крім того позивач не вчинив дій, які б свідчили про те, що він почав проходити медкомісію, не надав лікарям жодних відомостей про стан свого здоров`я для належної перевірки медичними працівниками за базою HELSI, не надав належних доказів про необхідність перенесення обстеження.

Крім того, посилання позивача на те, що він мав судимість за тяжкий злочин, відбував покарання 3 роки, не перебуває на обліку та вважає, що має бути виключеним є неприйнятними.

Так, 18 травня 2024 року законної сили набрав Закон України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який у значній мірі змінює правила військового обліку та підстави для зняття або виключення з військового обліку. Зокрема трансформації зазнали підстави для виключення з військового обліку, які передбачені ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Виключення з військового обліку потрібно розуміти як втрата статусу військовозобов?язаного або призовника та набуття статусу невійськовозобов?язаного. Тобто особи, які були виключені з військового обліку не підлягають врученню повісток, проходженню військово-лікарської комісії та мобілізації. Такі громадяни можуть бути поставлені повторно на облік тільки у випадку змін до законодавства.

Наразі відповідно до частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» право на виключення з військового обліку мають громадяни, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі (60 років) .

Тобто, не є підставою для виключення з військового обліку засуджені до позбавлення волі за тяжкою або особливо тяжкою статтею. Тобто можливості для таких осіб виключитись з військового обліку з 18 травня 2024 року немає. Ті, хто виключився з військового обліку на цій підставі до 18 травня 2024 року повторному обліку не підлягають та є невійськовозобов?язаними.

Проте, згідно з інформацією скріншоту з застосунку «Резерв+», там вказано «не на обліку», «потребує уточнення», дата уточнення даних 30 грудня 2024 року, а не «виключено з військового обліку» на відповідній підставі (а.с. 21).

Тобто, для виключення з військового обліку особі необхідно особисто звернутись до районного ТЦК та СП, в якому вона перебуває на військовому обліку. У випадку, якщо військовозобов?язаний має застарілі облікові дані їх необхідно уточнити та оновити військово-облікові документи. Після цього подається заява на виключення з військового обліку разом з документами, які надають на це право.

У військово-обліковому документі робляться відповідні записи про виключення з обліку та підставу, за якою це відбулося. Також обов?язково проставляється печатка «виключений з військового обліку».

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем вимог ст. 277-2 КУпАП слід зазначити наступне.

За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності протоколу про адміністративне правопорушення, копія протоколу вручається даній особі.

Як зазначалось вище, 06 січня 2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 6 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Розгляд справи у цьому протоколі призначено на 15 годину 30 хвилин 07 січня 2025 року, про що позивач ознайомлений і засвідчив підписом.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем було дотримано встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , оскільки позивач мав можливість надати повне пояснення, заявити клопотання, надати докази, скористатися правовою допомого, але своїм правом не скористався.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем підтверджено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, правові підстави для скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ч. 3 ст. 210-1 ст. ст. 245, 247, 251, 283, 288, 289 КУпАП, статтями 8-9, 72, 77, 79, 90, 243-244, 246, 250, 268, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови від 07 січня 2025 року № 6 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Ш Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Текст рішення виготовлено 05.05.2025 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб