Справа № 320/484/25
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/484/25
УХВАЛА

05 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Оксененка О.М., суддів Ганечко О.М. та Кузьменка В.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Державної міграційної служби України, Київської міської військової адміністрації про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії зазначеної ухвали.

Копію зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції отримано 17 квітня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку документів в електронній формі в Електронний кабінет скаржника.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшли клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» згідно з якими судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Як вказує скаржник, він діє в інтересах та позивається від імені малолітньої дитини - ОСОБА_2 , яка є позивачем у цій справі, що не має жодного джерела доходів, тому у зв`язку зі складним матеріальним становищем, просить звільнити від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Розглянувши вищевказані клопотання про звільнення від сплати судового збору, колегія суддів вважає його необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Так, приписами саме пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», а не пункту 12, як зазначає скаржник, визначено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

У свою чергу, право на звернення до суду відповідно до статті 5 КАС України виникає внаслідок порушення рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень прав, свобод або законних інтересів особи, яка просить про їх захист.

При вирішенні питання щодо звільнення від сплати судового збору малолітніх чи неповнолітніх осіб на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» доречно виходити з того, що вказана норма не передбачає звільнення від сплати судового збору за подання заяв законним представником в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Так, пункт 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільняє від сплати судового збору осіб, які звернулись за захистом прав дітей (малолітніх чи неповнолітніх осіб), а не звільняє від сплати судового збору за подання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, поданих в інтересах дітей.

Зазначене кореспондується з положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини першої якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору за таких умов: позивачем є особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

У даному випадку, предметом даного позову є реєстрація задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Відповідно, посилання скаржника на необхідність звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» є недоречним.

Крім того, відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Отже, умовою звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати є такий майновий стан сторони, який не дозволяє його сплатити.

У свою чергу, апелянт посилається на те, що він діє в інтересах та позивається від імені своєї малолітньої дитини, яка є позивачем у даній справі, що не має жодного джерела доходів, тому у зв`язку зі складним матеріальним становищем, просить звільнити від сплати судового збору.

Однак, малолітня особа - ОСОБА_2 не була зазначена як позивач в даній справі.

Не зважаючи на викладене, за правилами частини другої статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Таким чином, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальні права та обов`язки, яка породжує відповідні юридичні наслідки.

Положеннями статті 34 Цивільного кодексу України, серед іншого, передбачено, що особа вважається повнолітньою, якщо вона досягнула вісімнадцяти років.

Тобто, фізичні особи, які не досягли повноліття не можуть здійснювати самостійно свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, відповідно не можуть мати доходів та будь-яких податкових зобов`язань.

Разом з тим, згідно з нормами частини першої статті 56 КАС України, права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Статтею 154 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Таким чином, позивач, звертаючись з позовом в інтересах своєї малолітньої дитини, діє як її законний представник в розумінні приписів частини другої статті 56 КАС України.

Втім, Законом України «Про судовий збір» не передбачено пільги від сплати судового збору законного представника, який звертається в інтересах малолітньої чи неповнолітньої особи, крім законних представників дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (пункт 9 частини першої статті 5 Закону).

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак, для застосування вказаних норм статті 8 Закону України «Про судовий збір», позивач повинен був надати відповідні докази з обґрунтуванням того, що його майновий стан не дозволяє виконати обов`язок щодо сплати судового збору за подання даної позовної заяви, поданої в інтересах cвоєї малолітньої дитини.

Пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України, визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з пунктом 11 Рекомендацій щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, що прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи, прийняття до судочинства не повинно обумовлюватися сплатою стороною державі будь-якої грошової суми, розміри якої нерозумні стосовно до даної справи; у тій мірі, в якій судові витрати є явною перешкодою для доступу до правосуддя, їх слід, по можливості, скоротити або анулювати.

Водночас, практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Тобто, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Тому, з урахуванням недоведеності апелянтом та не надання належних і відповідних доказів фінансової неспроможності сплатити судовий збір у повному обсязі, суд прийшов до висновку про неможливість задоволення поданого клопотання скаржника стосовно звільнення від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на вказане, станом на момент постановлення даної ухвали, скаржником не усунуто недоліки апеляційної скарги та не виконано вимоги, які зазначені в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року.

Правовими положеннями частини другої статті 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Так, пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи зазначені вимоги норм процесуального права та той факт, що станом на момент постановлення даної ухвали, скаржником не було усунуто недоліки апеляційної скарги на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у строк встановлений ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року, зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 169, 296, 298, 321, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Державної міграційної служби України, Київської міської військової адміністрації про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Направити копію ухвали про повернення апеляційної скарги учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Направити апелянту копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко