Справа № 600/1799/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1799/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Маренич І.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Новодністровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Органу опіки та піклування Новодністровської міської ради (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати дії та бездіяльність Органу опіки та піклування Новодністровської міської ради протизаконними та протиправними відносно прав малолітньої дитини на тата;

- зобов`язати Орган опіки та піклування Новодністровської міської ради відкликати сфальшовані характеристики з місця роботи матері дитини - громадянки ОСОБА_2 та спростувати їх у судовому засіданні у Сокирянському районному суді Чернівецької області;

- зобов`язати Орган опіки та піклування Новодністровської міської ради виконувати приписи Рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2018 року № 25612/12 Вишняков проти України стосовно привезення матір`ю дитини додому до міста Миколаєва і знаходження дитини у повній сім`ї на літні і зимові канікули;

- cтягнути з Органу опіки та піклування Новодністровської міської ради моральну шкоду у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.04.2025 р. вказану позовну заяву залишено без руху. Підставами для залишення вказаною позовної заяви без руху слугувало не дотримання позивачем п.3, 4, 5, 6, 7, 9, 11 ч.5 ст. 160 КАС України та несплата судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

28.04.2025 р. на адресу суду надійшла позовна заява в новій редакції відповідно до змісту якої позивач просив :

- визнати дії та бездіяльність відповідача Органу опіки та піклування Новодністровської міської ради протизаконними та протиправними відносно прав малолітньої дитини на тата;

- зобов`язати відповідача відкликати сфальшовані характеристики з місця роботи матері дитини - громадянки ОСОБА_2 та спростувати їх у судовому засіданні у Сокирянському районному суді Чернівецької області;

- зобов`язати відповідача виконувати приписи Рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2018 року № 25612/12 Вишняков проти України стосовно привезення матір`ю дитини додому до міста Миколаєва і знаходження дитини у повній сім`ї на літні і зимові канікули.

- cтягнути Новодністровського органу опіки та піклування моральну шкоду на доїзд до дитини у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень на користь позивача - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідачів надати ОСОБА_1 висновок Служби у справах дітей Новодністровської міської ради, яким би було зазначено, що тато дитини не може брати повноцінну участь у вихованні ОСОБА_3 через проживання в іншому регіоні України.

Як вбачається з позовної заяви в новій редакції позивачем не усунуто порушення встановлені вимог п. 4, 5, 9, 11 ч.5 ст. 160 КАС України

Стосовно п.4, 5 ч.5 ст.160 КАС України.

Позивачем не зазначено зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також докази, що підтверджують вказані обставини, а також обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача. Так позивачем тільки зазначено про існування рішень Селидівського міського районного суду, ухвали апеляційного суду Донецької області, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вироку Новодністровського міського суду Чернівецької області та Рішення Європейського суду з прав людини, водночас не наведено жодних обґрунтувань стосовно того, в чому полягає порушення його прав відповідачем.

Суд звертає увагу, що позивачем не наведено жодного обґрунтування щодо визнання протиправних дій, бездіяльності відповідачів.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують протиправність вказаних дій.

Суд також зазначає, що в новій редакції позовної заяви зазначено двох відповідачів, водночас жодних обґрунтувань щодо визнання протиправних дій, бездіяльності відповідачів взагалі не зазначено.

Стосовно п.9 ч.5 ст. 160 КАС України.

Позивачем не обґрунтовано порушення відповідачем оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що позивач по тексту позовної заяви жодним чином не обґрунтував підстави звернення до суду з вказаним позовом.

Так, відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 4 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні бути сформульовані максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстави позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.п.3, 4 ч.2 ст.245 КАС України).

Позовні вимоги повинні бути викладений чітко і зрозуміло, сформульовано спосіб захисту права, який, на думку позивача, є належний для відповідної вимоги.

Водночас ні позовна заява, ні позовна заява в новій редакції не містить обставин, які лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології обґрунтовані.

Суд також зауважує, що судові рішення (у тому числі ухвала про відкриття провадження у справі) не можуть ґрунтуватися на здогадках (припущеннях) про те, кого позивач уважає відповідачами за цим позовом, який зміст його позовних вимог, чим вони обґрунтовані та чим підтверджуються. Ці та інші вимоги до позовної заяви є обов`язковими і обов`язок щодо їхнього виконання покладений саме на позивача як ініціатора звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору.

Аналогічні висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №990/121/24.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, зокрема, у постанові 16.02.2022 у справі № 9901/482/21, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.02.2020 у справі № 640/7310/19, від 26.02.2020 у справі № 520/12042/18, від 06.05.2020 у справі № 9901/42/20, від 03.06.2021 у справі № 9901/41/21, від 27.10.2021 у справі № 9901/337/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 9901/380/21 вказано, що зміст позову - це частина позову, яка, з одного боку, відображає вид судового захисту, а саме звернену до суду вимогу позивача щодо застосування конкретних способів захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права; відповідно до змісту позовних вимог встановлюються межі судового розгляду і предмет доказування. З іншого боку, зміст позовних вимог складають матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, щодо яких суд повинен ухвалити рішення.

Отже, законодавець закріпив за позивачем право на звернення до суду, право обирати спосіб захисту, визначати підстави позову та одночасно передбачив обов`язок останнього зазначити це в позовній заяві, а також доводити правомірність вимог.

Суд повторно наголошує що позивачем не наведено жодного обґрунтування щодо визнання протиправних дій, бездіяльності відповідачів. Окрім того, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують протиправність вказаних дій. Суд також зазначає, що в новій редакції позовної заяви зазначено двох відповідачів, водночас жодних обґрунтувань щодо визнання протиправних дій, бездіяльності відповідачів взагалі не зазначено.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не приведено позовну заяву у відповідність вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України. При цьому, строк на усунення недоліків, визначених в ухвалі від 25.04.2025 р. закінчився.

У відповідності до ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк визначений судом позовна заява підлягає поверненню позивачу.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Орган опіки та піклування Новодністровської міської ради, Служби у справах дітей Новодністровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

2.Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя І.В. Маренич