Справа № 400/2814/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 р. № 400/2814/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лісовської Н.В. за участю секретаря судового засідання Середи В.Р. у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

За участю:

представника відповідача: Арнаута Я.М.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту Відповідач) з вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.12.2024 про 25.01.2025 рік;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.12.2024 про 25.01.2025 рік;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 під час звільнення суми залишку невиплачених нарахувань частини в сумі 184 361,08 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 залишок невиплачених нарахувань частини в сумі 184 361, 08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач 17.12.2024 р. звільнений з військової служби Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №358. 17.12.2024 року з Позивачем жодних розрахунків під час звільнення з військової частини не проводилося, однак в період з 11.01.2025 року по 25.01.2025 військовою частиною на картковий рахунок переведено кошти в сумі 77 575,61 грн. Крім того, враховуючи вищевикладене, сума непогашених нарахувань військової частини перед Позивачем становить 184 361, 08 грн (261 936,69 грн - 77 575,61 грн = 184 361,08 грн). Вважає бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати всіх нарахованих сум в день звільнення протиправною, а відтак у Відповідача виникає обов`язок нарахувати і виплату середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 17.12.2024, виходячи із розміру на день звільнення з військової служби з 17.12.2024 року по 25.01.2025 року, та здійснити виплату невиплаченої суми заборгованості в сумі 184 361, 18 грн.

02.06.2023 р. від Відповідача на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву, де зазначає що у зв`язку з невиконанням та неналежним виконанням солдатом ОСОБА_1 , який був відряджений до військової частини НОМЕР_2 , обов`язків військової служби та службових обов`язків при отриманні додаткової грошової винагороди, а також необхідністю вжиття заходів до відшкодування заподіяної державному бюджету шкоди, підлягають притягненню до повної матеріальної відповідальності.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2024 № 729 солдата ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності до повного погашення переплати в сумі 264 193 грн. 55 копійок, шляхом відрахування в розмірі 20% з щомісячного грошового забезпечення. На підставі зазначеного наказу - з солдата ОСОБА_1 10.12.2024 стягнуто 4089,82 грн., 11.01.2025 стягнуто 2242,80 грн. Залишок невідшкодованих коштів становить - 257860,93 гривень.

Солдат ОСОБА_1 наказ про притягнення до повної матеріальної відповідальності не оскаржував. За таких обставин позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача - військову частину НОМЕР_1 виплатити йому суми залишку невиплачених нарахувань частини в сумі 184 361 грн. 8 копійок є повністю безпідставними.

Щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача - військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.12.2024 по 25.01.2025 та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримання розрахунку при звільненні за період з 17.12.2024 по 25.01.2025.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2024 № 358 солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу військової частини внаслідок звільнення з військової служби через сімейні обставини.

Позивач, як доказ, надає довідку АТ КБ "ПриватБанк", згідно якої йому на картковий рахунок 11.01.2025 надійшла заробітна плата в сумі 76453,22 грн. та 137,39 грн. від військової частини НОМЕР_3 , тому період виплати середнього заробітку мав би складати з 17.12.2024 по 11.01.2025. Вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання саме військової частини НОМЕР_1 здійснити виплату середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні не підлягають до задоволення, оскільки адресовані не до відповідного уповноваженого органу. Оскільки військова частина перебуває на забезпечені військової частини НОМЕР_3 вжиття заходів для подання відповідної заявки до забезпечувального органу для отримання відповідних асигнувань з метою проведення відповідних виплат належить військовій частині НОМЕР_3 .

28.03.2025 року Ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 260 КАС України (без виклику сторін).

15.04.2025 р. за клопотанням представника Відповідача призначено судове засідання по справі на 28.04.2025 року на 12:00 год.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач проходив військову службу у військовій частині

21.11.2024 року наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від №349-РС призначений робітником підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 .

17.12.2024 згідно з витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №358 вважається таким, що справи та посаду здав і вибув у запас за підпунктом «г», 17.12.2024 виключений із списків військової частини і знятий з усіх видів забезпечення.

Позивач зазначає, що згідно Грошового атестату від 08.01.2025 р. №103 виданого військовою частиною НОМЕР_1 наявне непогашене нарахування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2024 №729 частини становить 261936 грн. 69 коп.

Позивач, як доказ, надає довідку АТ КБ "ПриватБанк", згідно якої йому на картковий рахунок 11.01.2025 надійшла заробітна плата в сумі 76453,22 грн. та 137,39 грн. від військової частини НОМЕР_3 .

Позивач вважає, що сума непогашених нарахувань військової частини НОМЕР_1 перед Позивачем становить 184 361, 08 грн. Крім того вважає бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати всіх нарахованих йому сум в день звільнення протиправною, а відтак у Відповідача виникає обов`язок нарахувати і виплату середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 17.12.2024 по 25.01.2025.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» дія цього Порядку (крім розділів II, V, VI, IX, XII, XVI-XXIV) поширюється на військовослужбовців, умови виплати грошового забезпечення для яких встановлено іншими нормативно-правовими актами.

Грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_4 (далі - військові частини).

Грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу;

надбавки;

доплати;

винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту;

винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду);

премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану;

допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам передбачено особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Відповідно до зазначеного розділу Порядку - на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат

військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

50000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Командувачами (командирами) угруповань військ (сил), тактичних груп, командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил), тактичної групи (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Підготовка проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 24 солдата ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу військової частини на посаду робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти.

З метою організації проведення позапланової перевірки окремих питань фінансово- економічної діяльності та неправомірних нарахувань та виплат додаткової винагороди, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2024 № 500 призначено службове розслідування.

Результати службового розслідування затверджено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2024 № 675.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2024 № 729 солдата ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності до повного погашення переплати в сумі 264 193 грн. 55 копійок, шляхом відрахування в розмірі 20% з щомісячного грошового забезпечення.

На підставі зазначеного наказу - з солдата ОСОБА_1 10.12.2024 стягнуто 4089,82 грн., 11.01.2025 стягнуто 2242,80 грн.

Залишок невідшкодованих коштів становить - 257860,93 гривень.

Як встановлено судом ОСОБА_1 наказ військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2024 № 729 про притягнення до повної матеріальної відповідальності не оскаржував.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2024 № 358 солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу військової частини внаслідок звільнення з військової служби через сімейні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України Про матеріальну відповідальність

військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Позивач - ОСОБА_1 , як доказ, надав до суду грошовий атестат, я кому зазначено непогашенні нарахування останньому згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2024 № 729, згідно якого саме ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності до повного погашення переплати, яка станом на момент звільнення з військової служби становила - 261 936 грн. 69 копійок.

Більше того, військова частина НОМЕР_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів та ухвалою Миколаївського окружного суду від 17.03.2025 у справі № 400/2349/25 відкрито провадження в адміністративній справі.

За таких обставин позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача - військову частину НОМЕР_1 виплатити йому суми залишку невиплачених нарахувань частини в сумі 184 361 грн. 8 копійок нічим не підтверджені, є не обґрунтованими, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача - військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати Позивачу середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.12.2024 по 25.01.2025 та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити Позивачу середній заробіток за час затримання розрахунку при звільненні за період з 17.12.2024 по 25.01.2025.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2024 № 358 солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини внаслідок звільнення з військової служби через сімейні обставини.

Відповідно до статей 1, 2 Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом 1 частини першої статті 9 -2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Висновками Конституційного Суду України у Рішенні від 07 травня 2002 року № 8- рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб), згідно з якими при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Трудові відносини, які складаються під час проходження військової служби, мають специфічну правову природу, а тому потребують детального регулювання спеціальним законодавством, яке визначатиме, зокрема, норми оплати праці, соціальні гарантії, тощо.

Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

За правилами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Частиною першою цієї статті встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Позивач просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за період з 17.12.2024 по 25.01.2025.

Позивач, як доказ, надає довідку АТ КБ "ПриватБанк", згідно якої йому на картковий рахунок 11.01.2025 надійшла заробітна плата в сумі 76453,22 грн. та 137,39 грн. від військової частини НОМЕР_3 .

У постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22 судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду визнала неможливим розповсюдження викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №761/9584/15-ц підходу щодо критеріїв/способів зменшення суми середнього заробітку, який підлягає стягненню у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, на статтю 117 КЗпП України в новій редакцій, яка регулює правовідносини, які виникли/тривають після 19 липня 2022 року. У таких висновках судова палата виходила з того, що з прийняттям Закону № 2352-ІХ законодавець обмежив строк, за який роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові середній заробіток, шістьма місяцями, чим фактично на нормативному рівні усунув обставини, які призводили до порушення критеріїв співмірності, недобросовісності. Тому судова палата відступила від висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі № 120/10686/22, у якій зроблено протилежний висновок щодо застосування статті 117 КЗпП України у редакції Закону № 2352-ІХ, а саме, можливості застосування критеріїв щодо зменшення розміру відповідного відшкодування виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.

Згідно правових висновків Верховного Суду, викладені у постанові від 06.08.2020 року у справі № 813/851/16, відповідно до яких суд, що приймає рішення про стягнення на користь особи суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, має вказати не лише період, а і конкретну суму, яка підлягає стягненню.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Абзацом 3 п.2 зазначеного Порядку передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За правилами п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням. Середньоденне грошове забезпечення обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання саме військової частини НОМЕР_1 здійснити виплату середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 19.07.2023 № 484 створено об`єднану фінансово-економічну службу військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 17.12.2024 № 561 ведено в дію Положення про спільне фінансове господарство військової частини НОМЕР_3 та зарахованої на фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_1 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 згідно директиви Міністра оборони України № Д-321/10/дск від 03.02.2023.

Розпорядник коштів третього рівня реалізує свої функції через фінансово- економічний орган військової частини НОМЕР_3 .

Загальне керівництво спільним фінансовим господарством здійснює командир військової частини НОМЕР_3 , який реалізовує свої функції з ведення спільного фінансового господарства через Бухгалтерську службу.

Бухгалтерська служба підпорядковується командиру військової частини НОМЕР_3 . Безпосереднім керівником Бухгалтерської служби є начальник фінансово- економічної служби - головний бухгалтер військової частини НОМЕР_3 .

Пунктом 5.2 Положення передбачено, що в частині розрахунку із військовослужбовцями у разі їх звільнення з військової служби не пізніше наступного дня, після отримання стройовою частиною військової частини НОМЕР_1 рішення про звільнення, посадові особи, відповідальні за облік особового складу інформують про даний факт Головного бухгалтера, та надають витяг з послужного списку стосовно військовослужбовця, який звільняється. Головний бухгалтер вживає заходів щодо подання відповідної заявки (2 рази на місяць) до забезпечувального органу для отримання асигнувань з метою розрахунку із звільненими військовослужбовцями, у тому числі для виплати грошової допомоги при звільнені за наявності підстав.

Здійснення нарахувань грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за весь період проходження служби у Збройних Силах України відповідно до постанови КМУ від 16.03.2016 року № 178 «Про Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони військовослужбовцям, що звільняються з військової служби з військової частини НОМЕР_1 здійснюється військовою частиною НОМЕР_3 .

Оскільки військова частина НОМЕР_1 перебуває на забезпечені військової частини НОМЕР_3 вжиття заходів для подання відповідної заявки до забезпечувального органу для отримання відповідних асигнувань з метою проведення відповідних виплат належить військовій частині НОМЕР_3 .

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд доходить висновку про відсутність підстав щодо зобов`язання саме військової частини НОМЕР_1 здійснити виплату середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 01.05.2025 р.

Суддя Н.В. Лісовська