Справа № 120/639/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 квітня 2025 р. Справа № 120/639/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (далі - військова частина НОМЕР_1 , відповідач ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що в період з 15.08.2022 р. по 31.08.2022 р., з 01.09.2022 по 23.09.2022 та з 02.10.202 по 12.10.2022 приймав участь у бойових діях на території Чернігівської області, відтак, має право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн. Однак, виплачено відповідачем додаткову винагороду лише в сумі 30000 грн.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Також, даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано додаткові докази.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову вказуючи, що дійсно ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого інспектора прикордонної служби групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), згідно наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 01.02.2023 № 63-ос. Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 13.08.2022 № 56-вв позивача направлено у службове відрядження до НОМЕР_3 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з 15 серпня 2022 року, з метою прийняття участі у заходах. Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 13.10.2022 № 77-вв позивача направлено у службове відрядження до військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , з 13.10.2022, з метою прийняття участі у заходах.

Відповідач зазначає, що листів, до яких додатком був би Список із підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах за період серпня-жовтня 2022 року у складі військової частини НОМЕР_5 у формі, визначеній додатком 2 до Наказу № 392-АГ, на адресу Військової частини НОМЕР_1 не надходило.

Крім того, відповідач вказує, що довідка у формі, передбаченій додатком 1 до Наказу № 392-АГ (довідка військової частини НОМЕР_5 від 14 жовтня 2022 року № 3368, про яку зазначає позивач у позові), являється тільки персональним підтвердженням для окремого військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна для формування останнім матеріалів, пов`язаних з отриманням відповідного статусу учасника бойових дій, оскільки вона згідно положень Наказу №392-АГ видається виключно на руки військовослужбовцю і не дублюється для прикордонного загону, в якому такий військовослужбовець проходить військову службу.

На думку відповідача, саме списки військовослужбовців у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 392-АГ, являються належним підтвердженням, яке надається прикордонним загоном, у складі якого відряджені військовослужбовці беруть (брали) участь у бойових діях або заходах, прикордонному загону, в якому такі військовослужбовці перебувають на фінансовому забезпеченні, та є безпосередньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Ухвалою суду від 12.05.2023 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_5 , запропоновано третій особі подати письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, а також витребувано додаткові докази.

До суду надійшли письмові пояснення військової частини НОМЕР_5 разом із долученими документами. Відповідно до наданих пояснень третя особа повідомила суду, що 12.05.2023 позивача у відповідності до бойових наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.06.2022 №104 гриф, від 27.06.2022 №106 гриф (володільцем даних бойових наказів є Адміністрація Державної прикордонної служби України) у складі прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Бойові накази (розпорядження), які видавалися стосовно комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) (в цілому) та що стосуються її місцезнаходження, мають обмежений гриф доступу. Тому надати їх немає можливості.

Копії з журналу бойових дій, журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад) за період з 15.08.2022 по 12.10.2022 в частині, що стосується позивача надати не має можливості, так як їх облік та ведення безпосередньо здійснюються у НОМЕР_6 відділі прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ).

З огляду на вищезазначене, третя особа зазначає, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей у період з 15.08.2022 по 23.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022.

Дана інформація підтверджується Довідкою про безпосередню участь позивача в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 14.10.2022 №3368.

Рапорти про виплату доплати до додаткової винагороди у розмірі 70000 гривень, пропорційно із розрахунку на місяць, військовослужбовцям прикордонної комендатури швидкого реагування, за серпень, вересень, жовтень та листопад місяць за підписом першого заступника начальника загону - коменданта прикордонної (комендатури НОМЕР_2 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 (за серпень 01.12.2022 Вих. № 1904), (за вересень Вих. № 1905), (за жовтень 01.12.2022 Вих. № 1906) не були направлені ІНФОРМАЦІЯ_5 до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) у зв`язку з неповним опрацюванням документів та відсутністю відомостей відповідно до підпункту 2 пункту 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», а саме: витягу з журналу бойових дій (службово-бойових дій).

16.08.2023 до суду надійшли додаткові пояснення військової частини НОМЕР_1 , в яких відповідач зазначає, що в довідці №3368 військової частини НОМЕР_5 зазначено, що позивач, безпосередньо приймав участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на протязі тривалого періоду. Однак, вказана довідка не свідчить про фактичну участь у відповідних заходах, оскільки вона не містить конкретних проміжків часу, в яких позивач приймав безпосередню участь у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 ПКМ України №168. Визнання того, що позивач весь час приймав участь у зазначених діях та заходах не відповідає встановленому ПКМУ №168 пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.

Як наслідок, відповідач вважає, що довідка №3368 у тому вигляді якою її видано Військовою частиною НОМЕР_5 , сама по собі не може слугувати належним доказом на підтвердження факту безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідач зазначає, що з 1 серпня 2022 року (набрання чинності Наказом №392-АГ) довідка військової частини НОМЕР_5 з посиланням на одне бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України без наявності відомостей про прийняття такої участі в журналі бойових дій (службово-бойових дій) не може вважатися належним та достатнім доказом факту прийняття позивачем участі у бойових діях або заходах, а тому і не може бути підставою для виплати вказаної винагороди у збільшеному розмірі.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, встановив таке.

ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 лейтенанта ОСОБА_3 (військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії - снайпер 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів " ІНФОРМАЦІЯ_7 " (тип "Б") відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_8 " (тип "Б", звання "головний сержант").

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 13.08.2022 № 56-вв позивача направлено у службове відрядження до НОМЕР_3 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з 15 серпня 2022 року, з метою прийняття участі у заходах. Підстава: бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2022 № Ш/25-1341-Е, бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.06.2022 № Ш/25-1359-Е.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_5 від 14.10.2022 № 3368 старший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 23.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.06.2022 року № 104 гриф., бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.06.2022 року № 106 гриф.

На переконання позивача військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати йому в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області за періоди з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 23.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з Інструкцією Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній з моменту прийняття цієї постанови до змін, внесених постановою від 09.08.2023 № 836) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (з 19.07.2022 з набранням чинності постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 01.06.2022) - в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.

Конкретизація умов, передбачених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 31.03.2022 №164-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (Наказ № 164, який діяв в період по 31 липня 2022 року).

Крім того, Адміністрацією Державної прикордонної служби України був виданий наказ №392/0/8122-АГ від 30.07.2022 "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168", що застосовувався з 01.08.2022 по 31.12.2022 (далі - наказ № 392).

Пунктом 1 наказу №392 визначено що, військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу oргaну Дeржприкордонcлvжби (у зв`язку із звільненням з військової cлyжби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях a6o забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Пунктом 2 наказу №392 встановлено, що заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: 1) бойових завдань із ведення pyxy опору на тимчасово окупованій території України; 2) бойових завдань з пошуку, виявлення i знешкодження диверсійно - розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; 3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій aбo ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; 5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойовибезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

Відповідно до п. 4 наказу АДПСУ №392 підтвердження безпосередньої участі вiйcькoвocлyжбoвцiв у бойових діях aбo заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) a6o постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів i кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих a6o оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях у виконанні бойових (спеціальних) завдань із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 10 Наказу № 392-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, та підготовку проекту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом цього наказу, в органах Держприкордонслужби покласти на штаб органу, а у випадку відсутності штабу на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій. Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

Пунктом 11 Наказу № 392-АГ передбачено, що склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Пунктом 12 Наказу № 392-АГ встановлено, що виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4 - 6 цього наказу.

Спірним у цій справі є право позивача на отримання виплати збільшеної додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі, відповідно до Постанови № 168.

Відповідач не заперечує, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях в період з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 23.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022.

Факт участі позивача у бойових діях протягом вказаного періоду також підтверджується поясненнями третьої особи. Так, на арк. 3 письмових пояснень військової частини НОМЕР_5 зазначено, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей у період з 15.08.2022 по 23.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022.

Водночас, відповідач зазначає, що видана позивачу довідка Військової частини НОМЕР_5 від 14.10.2022 № 3368 про участь у бойових діях є лише персональним підтвердженням для конкретного військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна для формування матеріалів, пов`язаних із отриманням статусу учасника бойових дій. Підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі є саме Списки військовослужбовців. Вказана довідка не відповідає формі, встановленій Наказом № 392-АГ.

Проте, суд вважає за необхідне наголосити, що не надходження на адресу відповідача листів, до яких додатком були б Довідки із підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах за серпень - жовтень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_5 у формі, визначеній наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України, не свідчить про те, що позивач не приймав в спірний період участі у бойових діях або заходах.

Суд зауважує, що Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу, є лише способом інформування відповідних органів, в яких ці військовослужбовці проходять службу.

При цьому суд наголошує, що неналежне з`ясування відповідачем всієї інформації, або неналежне ведення документації іншою військовою частиною ( журналів службово бойових дій тощо ) не може бути підставою та не свідчить про відсутність права у позивача на виплату додаткової винагороди у підвищеному розмірі.

Так, суд звертає увагу, що в наданих третьою особою ( військова частина НОМЕР_5 ) поясненнях зазначено, що рапорти про виплату доплати до додаткової винагороди у розмірі 70000 гривень, пропорційно із розрахунку на місяць, військовослужбовцям прикордонної комендатури швидкого реагування, за серпень, вересень, жовтень та листопад місяць за підписом першого заступника начальника загону - коменданта прикордонної (комендатури НОМЕР_2 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 (за серпень 01.12.2022 Вих. № 1904), (за вересень Вих. № 1905), (за жовтень 01.12.2022 Вих. № 1906) не були направлені ІНФОРМАЦІЯ_5 до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) у зв`язку з неповним опрацюванням документів та відсутністю відомостей відповідно до підпункту 2 пункту 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», а саме: витягу з журналу бойових дій (службово-бойових дій).

Наведене додатково свідчить про неналежне з`ясування суб"єктами владних повноважень ( військовими частинами ), зокрема і відповідачем, всієї інформації, або неналежне ведення документації військовою частиною, що не може бути підставою та не свідчить про відсутність права у позивача на виплату додаткової винагороди у підвищеному розмірі.

Суд наголошує на тому, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, на якого відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не спростував доводів позивача та не надав відповідних доказів на підтвердження своєї правової позиції.

Суд зауважує, що оформлена відносно позивача Військовою частиною НОМЕР_5 довідка від 14 жовтня 2022 року №3368 про участь у бойових діях чинна, не відкликана та не скасована, а тому є допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, а відтак і підтверджує його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі у вказані у такій довідці періоди.

Зміст такого документу може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах.

При цьому, невідповідності зазначеного доказу критеріям належності, достовірності та допустимості, визначених статтями 73-75 КАС України, судом не встановлено.

В свою чергу, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на збільшену винагороду.

Недотримання органами Держприкордонслужби вимог Наказів № 164-АГ та № 392-АГ в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди. Позивач набув право та дотримався усіх умов для виплати йому додаткової винагороди, однак реалізація цього права обмежена діями військових частин щодо дотримання ними формальних процедур для прийняття остаточного рішення про виплату, а тому на позивача не може бути покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин встановленого ДПС України порядку, позаяк цим порушуватиметься суть гарантованого законом права позивача на отримання належного йому грошового забезпечення.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.05.2024 р. у справі № 120/4387/23, від 24.05.2024 у справі № 120/4967/23.

Отже, зважаючи на наявність довідки військової частини НОМЕР_5 та бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.06.2022 року № 104 гриф. та від 27.06.2022 року №106 гриф., суд доходить висновку, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області в період з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 23.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022.

Відповідно, позивач має право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, відповідно до Постанови №168.

При цьому спір щодо виплати позивачу додаткової винагороди в сумі 30000 грн за періоди з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 23.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022 між сторонами відсутній.

Таким чином, у даному випадку наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 23.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022 у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а також зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 зазначеної додаткової винагороди за вказані періоди, з урахуванням вже виплачених сум.

Окремо, суд вказує, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є верховенство права. При цьому, принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права. Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Так, Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22 вересня 2005 р. № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування

У справі Sunday Times v. United Kingdom Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін передбачено законом передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін передбачено законом має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі Steel and others v. The United Kingdom)

Також у рішенні в справі The Sunday Times v. United Kingdom Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, надавши оцінку наявним в справі доказам, суд доходить висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не встановив факту понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, адже від його сплати позивача звільнено в силу Закону України Про судовий збір від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

В той же час, вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 09.12.2022, додаток № 1 від 23.01.2023 до Договору про надання правової допомоги від 09.12.2022 а також квитанцію № 01 від 23.01.2023 про отримання адвокатам гонорару в сумі 10000 грн. та ордер на надання правничої (правової) допомоги.

За умовами зазначеного договору адвокат Пограничний А.М. зобов`язується надати правову допомогу позивачу ОСОБА_1 в адміністративній справі про визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_1 ) протиправною та стягнення невиплаченої додаткової винагороди.

Характер доручення і де його належить виконати: первинна консультація, вивчення нормативної бази, підготовка досудової вимоги, підготовка позовної заяви та представництво прав та інтересів ОСОБА_1 у Вінницькому окружному адміністративному суді.

За умовами вказаного договору сума оплати на виконання доручення (гонорар визнається за погодженням сторін) - фіксована сума витрат на правову допомогу у розмірі 10000 гривень.

Згідно з додатком № 1 від 23.01.2023 до Договору про надання правової допомоги від 09.12.2022 Замовник ОСОБА_1 та виконавець Пограничний А.М. погодили наступний перелік робіт: 1) консультація - час роботи 02 год. 00 хв., вартість - 2000 грн., 2) опрацювання законодавчої бази регулюють спірні правовідносини - час роботи 02 год. 00 хв. вартість - 2000 грн.; 3) підготовка досудової вимоги - час роботи 03 год. 00 хв., вартість 3000 грн; 4) підготовка позовної заяви 03 год 00 хв, вартість 3000 грн. Всього: 10000 гривень.

Згідно з квитанцією № 01 від 23.01.2023 клієнт за надання правової допомоги згідно з договором від 09.12.2022 передав адвокату 10000 гривень.

Проаналізувавши надані документи на підтвердження наданих послуг правничої допомоги та докази понесених позивачем відповідних витрат на оплату послуг адвоката суд зауважує, що заявлена сума на правничу допомогу є завищеною, неспівмірною та необгрунтованою, враховуючи категорію справи, її складність та обсяг наданих доказів, долучених до позовної заяви.

Так, суд зазначає, що така послуги як консультація об"єктивно не потребує такої значної кількості часу ( 02.00 год ) і, на думку суду, достатнім за обставин цієї справи є час 0,5 год, вартість - 500 грн., як і є завищений час необхідний на опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини ( 2 години ), виходячи з їх поширеності та невеликої кількості нормативно- правових актів, що їх регулюють такі відносини. Також є завищеним час, вказаний на підготовку досудової вимоги та підготовку позовної заяви (3 години за кожну послугу), оскільки зміст досудової вимоги та позовної заяви фактично дублюється. Відтак, на думку суду достатнім часом для підготовки досудової вимоги є 1,5 години та, відповідно, вартість послуги - 1500 грн., а для підготовки позовної заяви достатнім є 1,5 години, вартість - 1500 грн.

Відтак, вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, обсяг наданих адвокатом послуг, та приходить до висновку про стягнення з відповідача - військової частини НОМЕР_1 на користь позивача коштів в сумі 4500 грн., що буде відповідати принципам обґрунтованості та співмірності.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частин НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р., у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області за періоди з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 23.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 15.08.2022 по 31.08.2022 включно з 01.09.2022 по 23.09.2022 включно, з 02.10.2022 по 12.10.2022 включно, з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна