Справа № 160/242/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 березня 2024 рокуСправа №160/242/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до т.в.о. начальника слідчого відділу Новомосковського РВП Міщенко Олени Леонідівни, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
03.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до т.в.о. начальника слідчого відділу Новомосковського РВП Міщенко Олени Леонідівни, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій просить:
В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що у отриманому 02.01.2024 року листі позивач не отримав відповідь по суті та не отримав доступ до публічної інформації, яку запрошував у запиті від 28.12.2023 року. Позивач заперечив щодо правомірності запрошення його особисто до СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, зважаючи на те, що позивач є особою з інвалідністю першої групи. Відповідачем протиправно не надано відповідь в електронному вигляді на наданий ним імейл. Тож, відмова у наданні відповіді на запит позивача від 28.12.2023 року є незаконною.
Ухвалою від 08.01.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/242/24 за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. начальника слідчого відділу Новомосковського РВП Міщенко Олени Леонідівни, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Позивач не згоден з такою відповіддю на його звернення, що і слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
У розумінні ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI (далі Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 2 ст. 5 Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Пункт 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI передбачає, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч. 1, 2 ст. 19 Закону №2939-VI).
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 Закону №2939-VI письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2)загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Частиною 1 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.
За ч. 2 ст. 6 Закону №2939-VI право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
З аналізу наведених вимог закону слідує висновок, що розпорядник інформації має надати достовірну та повну інформацію за запитом заявника, крім випадків розголошення інформації з обмеженим доступом.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
У ч. 2 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Тобто, інформацією, яка містить таємницю досудового розслідування, є та, яку було створено або одержано у кримінальному провадженні після внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи.
Спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження з інформацією, створеною (одержаною) у ході досудового розслідування та судового провадження відповідної кримінальної справи регламентовано Кримінальним процесуальним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
За змістом положень ст. 283 Кримінального процесуального кодексу України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.
Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч. 6 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.
Частинами 7, 8 ст. 376 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
З наведених норм Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що учасник кримінального провадження, який бажає дізнатись про стан розслідування кримінального провадження, вчинені процесуальні дії та результати розслідування, має право у порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України ознайомитись з матеріалами кримінального провадження та отримати копію відповідного процесуального документу.
Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 222 Кримінального процесуального кодексу України.
Отже, з наведеного слідує: якщо інформація є наслідком проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні та містить таємницю досудового розслідування, то таку інформацію можна отримати виключно в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верхового Суду від 8 квітня 2020 року у справі №826/7244/18 та у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №160/7938/19.
Враховуючи, що запитувана позивачем інформація містить відомості досудового розслідування, надання якої здійснюється в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, то така інформація не віднесена до категорії публічної і її отримання не може здійснюватися в порядку визначеному Законом №2939-VI.
Отже, т.в.о. начальника СВ Новомосковського РВП правомірно надало відповідь на запит позивача від 28.12.2023 року, запропонувавши йому особисто ознайомитись із матеріалами кримінального провадження у приміщенні слідчого відділу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до т.в.о. начальника слідчого відділу Новомосковського РВП Міщенко Олени Леонідівни, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко