Справа № 694/3379/24
Суддя: Смовж О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/3379/24
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Смовж О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Блискавки А.С.,

представника позивача Бабенка Р.В.,

представника відповідача Макогін І.В. (відеоконференцзв`язок),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - інспектор Звенигородського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області Свістільник Владислав Олегович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

До Звенигородського районного суду Черкаської області 19.12.2024 звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕНА №3673832 від 16.12.2024 про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що не скоювала жодних правопорушень. Зазначає, що відповідно до змісту постанови 16.12.2024 керувала транспортним засобом Renault ZOE о 16.35 в м. Звенигородка по проспекту Шевченка, 76, з неосвітленим номерним знаком, у зв`язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1 190,00 грн. У протилежне стверджує, що не вчиняла будь-яких дій, які можна було б тлумачити, як умисні чи такі, що ускладнюють ідентифікацію номерного знака чи приховування номера, тому з постановою не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2024 року адміністративний позов прийнято суддею у провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, одночасно витребувано від відповідача копії матеріалів про адміністративне правопорушення, на підставі яких винесена оскаржувана постанова, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських з фіксацією правопорушення, інші наявні докази.

Витребувані матеріали надішли до суду 02 січня 2025, відзив на позовну заяву від відповідача надійшов до суду 07.01.2025.

Позивач через уповноваженого представника 14.02.2025 подала до суду відповідь на відзив, а відповідач у свою чергу 16.01.2025 відреагував на відповідь на відзив письмовими запереченнями.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями представника позивача. Третя особа інспектор Свістільник В.О. з`являвся в перше призначене судове засідання, заяв, клопотання, пояснень не подавав, належним чином повідомлявся судом про розгляд справи.

Представник позивача адвокат Бабенко Р.В. з`явився в судове засідання, підтримав позовні вимоги, надав свої пояснення по суті справи, підтримав позицію, викладену в позовній заяві, відповідав на питання суду та іншого учасника процесу, наполягав на тому, що номерний знак автомобіля, на якому рухалася ОСОБА_1 був освітлений з однієї сторони, що чітко, на його думку, вбачається з відеозапису поліцейських. Щодо інших порушень вказав, що рухаючись на червоне світло світлофору, позивач завершувала маневр, що не заборонено Правилами дорожнього руху, а також заперечував ті обставини, що позивач не була пристебнута ременем безпеки під час руху автомобіля, як недоведені належними доказами.

Представник відповідача (приймала участь у справі в режимі відеоконференцзв`язку) заперечувала проти позовних вимог, зазначаючи, що в оскаржуваній постанові об`єднано кілька порушень ОСОБА_1 , зокрема: здійснення проїзду перехрестя на червоне світло (8.7.3 ПДР України, ч.2 ст. 122 КУпАП), не пристебнута ременем пасивної безпеки (2.3 ПДР України, ч.5 ст. 121 КУпАП), транспортний засіб рухався з неосвітленим номерним знаком (п.2.9.в ПДР України, ч.1 ст.121-3 КУпАП). Порушення об`єднані в одне провадження відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, остаточно ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності по трьох порушеннях із застосуванням адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Представник відповідача зазначила, що наданими до матеріалів справи відеозаписами скоєних ОСОБА_1 правопорушень, а також іншими наданими доказами повністю підтверджуються вказані у постанові обставини, яку вважає законною, обґрунтованою, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників позивача та відповідача, неодноразово оглянувши в судовому засіданні відеозаписи з відеореєстратора та з бодікамери інспектора з місця фіксації правопорушення (у тому числі в уповільненому режимі), повно та всебічно дослідивши наявні у справі документи та докази, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено, що інспектором Звенигородського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області Свістільником Владиславом Олеговичем 16 грудня 2024 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3673832, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122, ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 190,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 16.12.2024 о 16.35 в м. Звенигородка по проспекту Шевченка, 76 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Renault ZOE днз НОМЕР_1 та здійснила проїзд перехрестя на червоне світло, чим порушила п.8.7.3 ПДР України, та скоїла правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, не була пристебнута ременем пасивної безпеки, чим порушила.2.3в ПДР України, чим скоїла правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП, а також на транспортному засобі у темну пору доби був неосвітлений номерний знак, чим порушила п.2.9.в ПДР України та скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Отже, виходячи з описової частини оскаржуваної постанови, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за кілька порушень, передбачених різними частинами та статтями КУпАП, з визначенням остаточного стягнення відповідно до санкції ч.1 ст. 121-3 КУпАП, яка передбачає найбільше покарання з перерахованих.

Водночас в позовній заяві позивач поставила питання та навела аргументи лише щодо відсутності порушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, зокрема щодо відсутності обставин неосвітленого номерного знаку.

Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача надавав пояснення та доводи стосовно усіх трьох правопорушень, зазначених в оскаржуваній постанові.

Виходячи з положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відтак, під час розгляду цієї справи суд перевіряє законність/протиправність оскаржуваної постанови лише у межах доводів та аргументів позивача та його уповноваженого представника щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, та доведеності обставин освітленого номерного знаку на транспортному засобі Renault ZOE днз НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 .

Водночас в судовому рішенні суд надає оцінку усім аргументам та доводам сторін, наданим ними під час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що інспектором Свістильником В.О. складено рапорт (а.с.53), в якому зазначено, що під час несення чергування у складі ГРПП по м. Звенигородка з 08.00 16.12.2024 по 08.00 17.12.2024 спільно зі старшим ДОП СПД №2 капітаном поліції Журбенком В.В., рухаючись проспектом Шевченка, помічено транспортний засіб Renault ZOE з транзитним номерним знаком НОМЕР_1 , який здійснив проїзд перехрестя з вулицею Шевченка на заборонений сигнал світлофора, а саме: червоний, при цьому задній номерний знак був неосвітлений в темну пору доби, тому даний транспортний засіб був зупинений за допомогою проблискових маячків синьо-червоного кольору. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 останній роз`яснено причину зупинки, а також про фіксування події на бодікамеру поліцейського, озвучено порушення, які вчинила ОСОБА_1 , роз`яснено права та обов`язки відповідно до статті 268 КУпАП, складено постанову, роз`яснено порядок та строки її оскарження. ОСОБА_1 підписала постанову у відповідних графах.

Окрім іншого, інспектором Свістильником В.О. у рапорті вказано, що ОСОБА_1 висловлювала пропозиції, спрямовані на уникнення від відповідальності та складення відносно неї постанови, що зафіксовано й на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до пункту 8.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР) регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7 ПДР передбачено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, х-подібні.

Згідно з п.п. 8.7.3 ПДР сигнали світлофора, зокрема, мають такі значення:

А) зелений дозволяє рух;

В) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух;

Г) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

Д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

Е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;

Є) поєднання червоного та жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Положеннями п.2.3 «б» ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Виходячи із зазначених правил, позивач, під`їжджаючи до світлофору, повинна була бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкненні червоного сигналу світлофору, що забороняє рух транспортного засобу, мала зупинитися.

Оглядом відеозапису з відеореєстратора, який вівся під час патрулювання з машини наряду поліції, вбачається, що на перехресті проспекту Шевченка з вулицею Шевченка в м. Звенигородка автомобіль ОСОБА_1 рухається на зустріч патрульному автомобілю поліцейських у напрямку - прямо. На 16 хв.28с.00 вмикається зелений миготливий сигнал світлофору; на 16.28.03 вмикається жовтий миготливий; на 16.28.06 червоний, при цьому автомобіль ОСОБА_1 продовжує рух прямо та на 16.28.07 пересікає перехрестя, після чого, порівнявшись із автомобілем поліцейських, останні різко розвертаються у напрямку, в якому рухається ОСОБА_1 , рухаючись позаду її автомобіля.

О 16.28.25 на відеозаписі під час руху чітко вбачається відсутність освітлення номерного знаку на автомобілі ОСОБА_1 .

О 16.28.40 автомобіль правопорушника зупинено працівниками поліції та о 16.30.23 поліцейський підходить до автомобіля ОСОБА_1 та починає розмову.

Як вже зазначив суд вище, відеозапис оглянуто в судовому засіданні неодноразово, у тому числі в максимально уповільненому режимі.

Зазначеним доказом чітко та достатньо доведено, що водій ОСОБА_1 пересікала перехрестя на червоний сигнал світлофора, при цьому жодних інших маневрів водій не здійснювала, а рухалася весь час у напрямку прямо, чим спростовуються доводи представника позивача про те, що на червоний сигнал світлофору ОСОБА_1 закінчувала розпочатий маневр.

На відповідні запитання поліцейського при оформленні оскаржуваної постанови позивач логічних пояснень не надала, проти аргументів поліцейського інспектора в цій частині не заперечувала.

Відповідно до частини другої статті 122 КупАП порушення правил проїзду перехресть…, проїзд на заборонений сигнал світлофора…- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, суд вважає належно доведеними та підтвердженими обставини скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КупАП (проїзд на червоний сигнал світлофора).

Окрім того, суд вважає доведеними обставини відсутності освітленого номерного знаку на автомобілі, яким керувала ОСОБА_1 у темну пору доби, що підтверджується відеозйомкою, з якої вбачається, що жоден з світлових приборів над номерним знаком не працює під час руху. Відповідні доводи представника позивача про освітлення номерного знаку одним з приборів не підтверджуються оглянутим відеозаписом.

Положеннями п.2.9.в ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також…з номерним знаком, що:… неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості)… Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окрім того, частина перша статті 37 Закону України «Про дорожній рух» встановлює, що забороняється експлуатація транспортних засобів, зокрема тих, де номерні знаки не освітлені.

Відтак, обставини порушення позивачем ч.1 ст. 121-3 КУпАП підтверджені та доведені суду наданими переконливими доказами.

В частині порушення ОСОБА_2 ч.5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки), то суд зазначає, що керування позивачем автомобілем без застосування ременя пасивної безпеки не зафіксований відеозйомкою. В момент підходу інспектора до зупиненого автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 , остання, сидячи на місці водія, не пристебнута ременем безпеки, водночас проти зазначених доводів інспектора не заперечувала, зауважень у постанові не навела.

Виходячи з того, що усі сумніви тлумачаться на користь особи, суд констатує відсутність належних підтверджень зазначеним обставинам, проте зазначає, що в позовній заяві позивач заперечує законність оскаржуваної постанови з інших підстав, зокрема, стверджуючи лише про наявність належного освітлення номерного знаку, що спростовано під час розгляду справи та описано судом вище. Адміністративне стягнення визначено позивачу за сукупністю правопорушень, остаточно за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, тому виключення з оскаржуваної постанови правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КупАП, не потягне за собою зміни призначеного остаточного адміністративного стягнення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1.ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Судом не встановлено процесуальних або інших порушень під час фіксації та складення оскаржуваної у справі постанови.

Таким чином, суд у сукупності встановленого та викладеного дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень та підстави для накладення адміністративного стягнення остаточно за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, тому правових підстав для задоволення позовних вимог не знаходить.

Зважаючи на результат розгляду справи судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, інспектор Звенигородського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.04.2025.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , тел.. НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Національної Поліції в Черкаській області, (, адреса: 18036, Україна, Черкаська обл., місто Черкаси, Смілянська, будинок, 57, електронна пошта: невідома, тел. +380 (47) 239 31-22, +380 (47) 239-31-02.)

Суддя О.Ю. Смовж