Справа № 320/16837/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Вівдиченко Т.Р., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Коренко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И Л А

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС в Київській області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд:

-стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 603 731,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача податкового боргу, який виник з земельного податку з фізичних осіб у загальному розмірі - 603 731,60 грн, який добровільно не було сплачено, у зв`язку з чим контролюючий орган просить стягнути заборгованість у примусовому порядку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в органах ДПС.

Відповідно до інформаційних баз даних ДПС за ОСОБА_1 обліковується податковий борг по сплаті земельного податку з фізичних осіб у розмірі 603 731,60 грн.

Вказана заборгованість виникла у зв?язку з несплатою податкових зобов`язань, у встановлені законодавством строки, що підтверджується детальним розрахунком податкового боргу та інтегрованою карткою відповідача.

Заборгованість по сплаті земельного податку з фізичних осіб виникла на підставі:

-Податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») № 82528-5602-1008 від 30.06.2018, сума - 216 372,72 гривень.

-Податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») № 82527-5602-1008 від 30.06.2018, сума - 10 616,82 гривень.

-Податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») № 86528-5606-1008 від 10.07.2019, сума - 8810,55 гривень.

-Податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») № 86527-5606-1031 від 10.07.2019, сума - 179 560,48 гривень;

-Повідомлення-рішення (форма «Ф») № 93117-5605-1031 від 24.04.2020, сума - 8810,55 гривень;

-Податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») № 93118-5605-1031 від 24.04.2020, сума - 179 560,48 гривень.

Таким чином, загальна сума податкового боргу становить - 603 731,60 грн.

На виконання вимог ст. 59 ПК України, останньому направлено податкову вимогу від 30.18.2018 №125648-56.

Відповідачем вимога не оскаржувалась, в судовому порядку не скасована та не відкликана, а відтак податкова вимога від 30.18.2018 №125648-56 є діючою.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення податкового боргу у примусовому порядку, з приводу чого суд зазначає таке.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано доказів сплати у добровільному порядку суми узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 603 731,60 грн.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта частково обґрунтованими, враховуючи наступне.

Згідно норм п.п. 16.1.4 п. 16.1. ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпункт 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України, визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України, визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України), та має бути сплачене протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Пунктом 57.3. ст. 57 ПК України, передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Платники податку зобов`язані, зокрема: своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку (ст. 176 ПК України).

У встановленні законодавством України терміни узгоджені податкові зобов`язання відповідачем сплачені не були, як і не були оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до положень пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що у зв`язку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання, контролюючим органом було сформована вимога про сплату боргу форми.

Доказів оскарження у встановленому порядку вказаної вимоги матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів її оскарження чи скасування, тому, посилання не недоведеність складових нарахувань в вказаній вимозі, не є предметом розгляду даного спору.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання за змістом підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визнається податковим боргом.

Відповідно до змісту пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пункт 95.2 вказаної статті передбачає, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України, встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

При цьому, згідно норм п. 60.6 ст. 60 ПК України, якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Вказане свідчить про відсутність обов`язку в контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

При цьому, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів, а грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів, встановила, що земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ, а справляння плати за землю - Податковим кодексом України від 02.12.23010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями.

Податковим кодексом України встановлено, що земельний податок це обов`язковий платіж, який справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), та постійних землекористувачів (п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Відповідно до п.п. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК України, плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України, плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з ст. 269 ПК України, платниками плати за землю є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до ст. 270 ПК України зазначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з п.285.1 ст. 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати землю є календарний рік. Згідно п. 286.1 ст. 286 ПКУ підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводяться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Згідно з п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 ПК України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до відомостей занесених у інформаційні системи ДПС гр. ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) володів наступними земельними ділянками:

- загальною площею - 6,6417 га цільове призначення - (01.03) для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Андріївської с/р, Київська обл.

-загальною площею - 135,359 га цільове призначення - (01.03) для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Андріївської с/ р, Київська обл.

У зв`язку з відсутністю відомостей про проведення нормативної грошової оцінки у 2018-2020 роках земельної ділянки, яка належить Позивачу розрахунок зобов`язань проводився з урахуванням відомостей про середню нормативну грошову оцінку одиниці площі ріллі по Київській області

За 2020 рік сформовано та направлено податкові повідомлення-рішення на податкову адресу ОСОБА_1 , які повернуті за закінченням терміну зберігання:

- в сумі 179 560,48 грн. (податкове повідомлення рішення від 24.04.2020 №93118-5605-1031); розрахунок за період з 01.01.2020 по 31.12.2020: 135,359 га х 1 326,55=179 560,48 грн.;

- в сумі 8 810,55 грн. (податкове повідомлення рішення від 24.04.2020 № 93117-5605-1031); розрахунок за період з 01.01.2020 по 31.12.2020: 6,6417 га х 1 326,55=8 810,55 грн.

За 2019 рік сформовано та направлено податкові повідомлення-рішення на податкову адресу ОСОБА_1 , які повернуті за закінченням терміну зберігання:

- в сумі 179 560,48 грн. (податкове повідомлення рішення від 25.04.2020 №86527-5606-1031); розрахунок за період з 01.01.2019 по 31.12.2019: 135,359 га х 1 326,55=179 560,48 грн.

- в сумі 8 810,55 грн. (податкове повідомлення рішення від 25.04.2020 № 86528-5606-1031); розрахунок за період з 01.01.2019 по 31.12.2019: 6,6417га х 1 326,55=8 810,55 грн.

За 2018 рік сформовано та направлено податкові повідомлення-рішення на податкову адресу ОСОБА_1 , які повернуті за закінченням терміну зберігання:

- в сумі 216 372,72 грн. (податкове повідомлення рішення від 26.04.2020 №82528-5602-1008); розрахунок за період з 01.01.2018 по 31.12.2018: 135,359 га х 1 598,51=216 372,72 грн.

- в сумі 10 616,82 грн. (податкове повідомлення рішення від 26.04.2020 № 82527-5602-1008); розрахунок за період з 01.01.2018 по 31.12.2018: 6,6417 га х 1 598,51=10 616,82 грн.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 42.3. ст. 42 ПК України, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Тож, документи вважаються належним чином врученими, так як від ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Київській області не надходило жодного повідомлення про зміну податкової адреси.

Станом на 30.10.2018, відповідно до даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС, у ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) обліковувався податковий борг (код класифікації доходів бюджету 18010700) по земельному податку на загальну суму 227 161,43 гривень.

Відповідно до вимог п.п. 59.1 статті Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) та п.п.3.1 розділу ІІІ Порядку формування контролюючими органами податкових вимог, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року № 610, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 року за № 902/30770 (із змінами та доповненнями), в автоматичному режимі 30.10.2018 було сформовано податкову вимогу від 30.10.2018 № 125648-56 на суму 227 161,43 гривень, яка в свою чергу була направлена на податкову адресу ОСОБА_1 та повернута за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту повного погашення податкового боргу платником по всім податкам та зборам. При цьому грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатися відкликаною.

Станом на день звернення до суду Головним управлінням ДПС у Київській області з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу у ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) обліковувався податковий борг (код класифікації доходів бюджету 18010700) по земельному податку на загальну суму 603 731,60 гривень. Податкова вимога від 30.10.2018 № 125648-56 Відповідачем не оскаржувалась, не скасована, та не відкликана, тож на день звернення була діючою.

Щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, колегія суддів, зазначає наступне.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Кодексу з урахуванням строків давності визначених статтею 102 Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді ППР або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Під час розгляду справи з`ясовано, що 21.10.2021 після реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) ставши на облік в Головному управлінні ДПС у Закарпатській області та після реєстрації в Електронному кабінеті, виявив податковий борг у сумі 603 731,60 грн. за період 2018-2020 років за наявними податковими повідомленнями-рішеннями, а саме:

- від 24.04.2020 №93118-5605-1031 на суму 179 560,48 грн.;

- від 24.04.2020 № 93117-5605-1031 на суму 8 810,55 грн.;

- від 25.04.2020 №86527-5606-1031 на суму 179 560,48 грн.;

- від 25.04.2020 № 86528-5606-1031 на суму 8 810,55 грн.;

- від 26.04.2020 №82528-5602-1008 на суму 216 372,72 грн.;

- від 26.04.2020 № 82527-5602-1008 на суму 10 616,82 грн. та звернувся до суду про їх оскарження у судовому порядку.

В силу приписів п. 4 розділу IV Порядку обліку в контролюючих органах податкових повідомлень-рішень, отриманих платниками податків, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 №1204, інформація про складене податкове повідомлення рішення, про його надсилання (вручення) платнику податків, а також про отримання скарги або заяви у разі його адміністративного або судового оскарження та прийняті рішення за результатами таких оскаржень вноситься структурним підрозділом, до функцій якого належить вчинення відповідних дій, до відповідної інформаційної системи контролюючого органу з можливістю формування надалі відповідних переліків податкових повідомлень-рішень або внесення інформації до відповідних реєстрів.

В свою чергу, п. 4 розділу V Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 12.01.2021 №5, передбачено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно* до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є:

- скарга (заява) платника податків;

- рішення про результати розгляду скарги (заяви);

- ухвала суду про відкриття провадження;

- рішення суду, прийняте по суті.

Як вбачається зі справи №260/2362/22, 01 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

15 липня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

16 вересня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення позивача до суду.

01 грудня 2022 року Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 без змін. 14 лютого 2023 року

Постановою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022 та ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суд від 16.09.2022 - скасовано, справу № 260/2362/22 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

24 лютого 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду прийнято до провадження дану адміністративну справу та призначено підготовче засідання.

13 березня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду постановлено ухвалу про заміну сторони її правонаступником, якою замінено первісного відповідача на правонаступника - ГУ ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України.

В зв`язку з судовим оскарженням грошові зобов`язання згідно податкових повідомлень-рішень , зазначених вище , виведені з ІКП платника 31.03.2023 та обліковуються як неузгоджені до вирішення питання по суті, податковий борг не обліковувався.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 у справі № 260/2362/22 задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про передачу справи за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання.

Також слід зазначити, що при зверненні адвоката Костіна Констянтина про надання інформації щодо заборгованості у ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) від 17.07.2023 № 17/07/23 (вх. ГУ ДПС у Київській області від 21.07.2023 № 44892/6) то станом на 25.07.2023 згідно з даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС податковий борг не обліковувався.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі №260/2362/22 у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 12.01.2021 №5 та до рішення Київського окружного адміністративного суд від 20.10.2023 по справі №260/2362/22, яке набрали законної сили та ухвалене на користь держави 01.07.2024 в ІКП платника податку ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) проведено коригування нарахувань за 2018 - 2020 роки відповідно до податкових повідомлень рішень по сплаті земельного податку з фізичних осіб.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції , представник позивача пояснив, що в листі ГУ ДПС у Київській області від 21.07.2023 № 44892/6 зазначено, що станом на 25.07.2023 згідно з даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС податковий борг не обліковувався, проте, так вказано у зв`язку з судових оскарженням податкових повідомлень-рішень.

Тож, вказане є підтвердженням того, що станом на день звернення до суду Головним управлінням ДПС у Київській області з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу у ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) та на момент постановлення рішення судом першої інстанції обліковувався податковий борг (код класифікації доходів бюджету 18010700) по земельному податку на загальну суму 603 731,60 гривень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо стягнення суми податкового боргу, проте допустив порушення процесуального права, що призвели до ухвалення рішення щодо особи, яка фактично не є відповідачем у справі.

Так, з рішення суду першої інстанції вбачається, що податковий борг підлягає стягненню з ОСОБА_4 , також не зазначено ідентифікаційного коду фізичної особи, що унеможливлює ідентифікувати особу з якої стягнуто податковий борг.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ГУ ДПС у Київській області, зазначила, що в позовній заяві є описка, а саме в прізвищі відповідача, проте ідентифікаційний код зазначено правильно.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, зокрема у частині неправильного зазначення ідентифікаційних даних особи відповідача, що вплинуло на правильність вирішення справи, що відповідно до пунктів 1 та 4 частини першої статті 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення..

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби у Київській області - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 603731,60 грн., в рахунок погашення податкового боргу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Т.Р. Вівдиченко

А.Ю. Кучма

Повне судове рішення складено «01» травня 2025 року.