Справа № 677/521/25
Суддя: Васільєв С. В.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/521/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого-судді Васільєва С.В.,

за участі секретаря судового засідання Шимкової Т.М.,

представника позивача Киричука С.В.,

представника відповідача Головного управління національної поліції України у Хмельницькій області - Бєлової В.А.

розглянувши у судовому засіданні у режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України у Хмельницькій області, інспектора Хмельницького районного управління поліції ГУНПУ у Хмельницькій області Кондратюка Дмитра Степановича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2025 серії ЕНА №4287958 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 8500 грн., і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами:

1.інспектором поліції під час винесення оскаржуваної постанови не зазначено, яку статтю (частина, пункт) та який нормативний акт порушено, та не викладено його зміст. Сам нормативно правовий акт по тексту постанови зазначено невірно, а саме в тексті постанови - КМУ, а вірно повинно бути - Митний кодекс України;

2.Всупереч частині третій статті 283 КУпАП постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фіксацію порушення, тому такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення;

3.Про те, що на транспортний засіб Шкода Октавія Комбі встановлені обмеження, передбачені Митним Кодексом України, позивач не знала.

4.Автомобіль та документи на нього були передані волонтерським рухом для виконання завдання з волонтерства. Вважає, що діяла у стані крайньої необхідності, оскільки їй було доручено відвезти ліки в той день, а іншого транспортного засобу не було.

Процесуальні дії суду та позиції учасників.

Ухвалою суду від 31.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Від представника Головного управління національної поліції України у Хмельницькій області надійшов відзив на позов, у якому представник просив відмовити у задоволенні позову.

Відзив мотивовано такими обставинами:

1.На місці вчинення адміністративного правопорушення поліцейським було з`ясовано у Митної служби Хмельницької митниці та додатково для підтвердження факту вчинення правопорушення здійснено письмовий запит при підготовці відзиву на позовну заяву, на який надано відповідь про факт перетину митного кордону України транспортним засобом Scoda Octavia, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , країна реєстрації Республіка Польща (PL). Зазначений транспортний засіб ввезено на митну територію України 19.11.2024 через митний пост «Угринів - Долгобичув» Львівської митниці в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування громадянкою Республіки Польща ОСОБА_2 .

2. На цей автомобіль поширюються обмеження, встановлені Митним кодексом України, і на даний час у нього є порушення обмежень, встановлених МКУ, а саме автомобіль не ввозився на митну територію України позивачем.

3.На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що позивач зазначила, що їде по квіти, на що поліцейські їй зазначили, що це не є обставиною, що виключає склад адміністративного правопорушення.

4. ОСОБА_3 на місці зупинки було зазначено причину зупинки, роз`яснено суть адміністративного правопорушення, ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні позивач та її представник просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Позивач вказала, що не знала, що не можна користуватись автомобілем самостійно. У той день відвозила ліки, однак поліцейському про це не повідомила (водночас, у судовому засіданні повідомила, що документів на ліки немає).

Представник позивача додатково до викладених у позові мотивів зазначив про відсутність умислу у позивача на вчинення правопорушення.

Також вказав, що у постанові не вказано марки відео реєстратора та його номер, а тому відповідне відео не може бути використане у якості доказу порушення.

Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити. Також вказала про описку в оскаржуваній постанові (помилково вказано КМУ замість МКУ). Щодо відомостей про технічний засіб, то у постанові такий вказаний - відео з портативного нагрудного відеореєтратора СРПП ХРУП 4. Тобто, це відеореєстратор, зареєстрований під четвертим номером. Щодо не зазначення конкретних норм МКУ, які не дотримано позивачем, то лише з цих підстав рішення не може бути скасованим; це буде проявом надмірного формалізму. Водночас, суть порушення у постанові зазначена; відповідна норма, яка порушена, описана і у фабулі ч.8 ст.121 КУпАП.

Також вказала, що іноземці повинні дотримуватись вимог законодавства України, а незнання закону не дає право вчиняти правопорушення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4287958 від 17.03.2025, 17.03.2025 о 10:05 водій (Фелінська Александра) керував ТЗ (Scoda Octavia Combi, н.з. НОМЕР_2 , належить Stankiewicz Malgorzata Anna), щодо якого порушено обмеження встановлення КМУ, а саме транспортний засіб передано у володіння та користування FELINSKA ALEKSANDRA, яка не ввозила його на митну територію України, чим порушив А1 6000000.

Відповідальність передбачена ч.8 ст. 121 КУПАП, накладено штраф 8500 грн.

Постанова складена ст. інспектором Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Кондратюком Дмитром Степановичем.

У п.7 постанови вказано, що до постанови додаються інші матеріали: відео з портативного нагрудного відеореєтратора СРПП ХРУП 4.

Листом Хмельницької митниці Державної митної служби України від 07.04.2025 підтверджується те, що згідно з наявними базами даних Хмельницької митниці встановлено факт перетину митного кордону України транспортним засобом Scoda Octavia, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , країна реєстрації Республіка Польща (PL).

Зазначений транспортний засіб ввезено на митну територію України 19.11.2024 через митний пост «Угринів - Долгобичув» Львівської митниці в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування громадянкою Республіки Польща ОСОБА_2 .

Відповідно до наданих відповідачем суду відеодоказів (у електронному вигляді разом з відзивом), слідує, що працівники поліції 17.03.2025 о 09:50, після зупинки автомобіля, запитали у водія (позивача), хто поміщав транспортний засіб на митну територію України, на що позивач відповіла сестра Маргарита (09:51:56), яка перебуває у м.Красилів. На що поліцейській вказав, що вона не мала права надавати право керування позивачеві, або тоді хоча б мала також перебувати в салоні автомобіля (09:52:20).

Також поліцейський запитав мету поїздки у позивача, на що отримав відповідь «їду за квітами» (09:52:50, 09:57:21).

Мотиви, з яких виходить суд, і застосовані норми права.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі також - Закон №3353-XII) учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (стаття 53 Закону №3353-XII).

Частиною 8 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, що тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Відповідно до частини 5 статті 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України «Про дорожній рух», свідчить, що порушення вказаної заборони посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП, є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.8 ст.121 КУпАП).

До компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, і накладати адміністративні стягнення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, зокрема, такі відомості:

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Оскаржувана постанова відповідає вимогам статті 283 КУпАП, зокрема, містить зазначення технічного засобу (відео з портативного нагрудного відеореєтратора СРПП ХРУП 4), а стаття 283 КУпАП не передбачає обов`язкового зазначення у ній інвентарного номеру та марки відеореєстратора.

В оскаржуваній постанові поліцейський зазначив опис обставин, встановлених ним під розгляду справи, та зазначив нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за допущене правопорушення.

Отже, поліцейський при складенні постанови про адміністративне правопорушення діяв на підставі закону й на підставі достатніх доказів, які об`єктивно доводять вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

В даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Водночас, право використання транспортного засобу Scoda Octavia Combi, н.з. НОМЕР_2 на митній території України має виключно Stankiewicz Malgorzata Anna, яка ввезла даний автомобіль на територію України.

Позивач не ввозив зазначений вище легковий автомобіль на митну територію України і не поміщував цей транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення.

Під час розгляду справи знайшло своє підтвердження наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та визначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Приписи ч.8 ст.121 КУпАП мають ознаки бланкетної диспозиції, яка вказує на необхідність притягнення до адміністративної відповідальності саме за порушення обмежень, встановлених Митним кодексом України, зокрема, у разі передачі транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, а, в свою чергу, Митний кодекс України може конкретизувати наведену диспозицію, містити винятки з цього правила.

Водночас, суть порушення визначена саме вказаною нормою (ч.8 ст.121 КУпАП), та відображена і в оскаржуваній постанові.

Щодо незазначення в оскаржуваній постанові номеру відповідної статті Митного кодексу України, то суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 виклав правову позицію, згідно якої визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Отже, у спірному випадку незначні неточності у спірному рішенні (зазначення КМУ замість МКУ), а також незазначення конкретних норм законодавства, які регулюють ввезення на митну територію України транспортних засобів (за наявності у ч.8 ст.121 КУпАП чіткого переліку обмежень, встановлені Митним кодексом України), не звільняють позивача від відповідальності.

Вказана обставина не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за наявності події та складу адміністративного правопорушення, оскільки застосування «надмірного формалізму» буде порушувати принципи та завдання КУпАП, щодо охорони прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Щодо інших доводів позивача, суд зазначає наступне.

Фактичні обставини, викладені у оскарженій постанові, позивач не оспорює та фактично визнає, що дійсно вчинив дії, зафіксовані в такій постанові, проте стверджує, що вони вчинені у стані крайньої необхідності (було доручено відвезти ліки).

Суд зазначає, що дійсно ст. 17 КУпАП визначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Також стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана «передчасна» і «спізніла» крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто, засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Обставини, викладені в позові, під визначені критерії крайньої необхідності не підпадають.

За спірних обставин стверджувана небезпека могла бути усунута іншими способами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам (поїздкою маршрутним автобусом, викликом служби таксі).

Крім того, обставини перевезення саме ліків із вказаною у позові метою жодними доказами не підтверджено. Доказів того, що автомобіль та документи на нього були передані волонтерським рухом для виконання завдання з волонтерства, позивачем також не надано. На відеозаписі позивач вказує, що їхала за квітами.

Стосовно доводів представника позивача про відсутність умислу на вчинення такого правопорушення, то суд звертає увагу на наступне.

За змістом ст. 9 КУпАП винним діянням (дією або бездіяльністю), яке є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, є вчинення особою діяння умисно або з необережності.

У справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу правопорушення, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Проте диспозиція ч. 8 ст. 121 КУпАП не визначає наявності обов`язкової форми вини у вигляді умислу, а відтак такою нормою передбачена відповідальність і за вчинення відповідних діянь з необережності.

Водночас, стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову судові витрати позивача необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 241-250, 286 КАС України, суд ,-

ухвалив:

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.03.2025 серії ЕНА №4287958 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня проголошення.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; посвідка на тимчасове проживання від 30.10.2024 № НОМЕР_3

Відповідачі:

Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, адреса: вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29017, .

Інспектор Хмельницького районного управління поліції ГУНПУ у Хмельницькій області Кондратюк Дмитро Степанович, адреса робочого місцезнаходження: Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. Пушкіна, 15.

СуддяС. В. Васільєв