Справа № 420/39461/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Атаман і К" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атаман і К" (далі - позивач) звернулося з позовною заявою до Одеської митниці (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000591/2 від 16.11.2024 р.;

- визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001180 від 16.11.2024 р.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06.02.2024 р. між фірмою "YAVASLAR NARENCIYE SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI" та ТОВ "Атаман і К" укладено контракт на поставку № 01/24. На підставі вказаного контракту та супроводжувальних документів "YAVASLAR NARENCIYE SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI" здійснила на адресу ТОВ "Атаман і К" поставку товару - грейпфрут, апельсин свіжі. Під час декларування товарів позивачем відповідно до ст.ст.57, 58 МК України самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товарів та на підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем надано до митного органу повний пакет документів, передбачений ст.53 МК України. Проте, за результатами розгляду поданих документів митний орган відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товарів за заявленою декларантом митною вартістю, у зв`язку з чим оформив картку відмови у митному оформленні випуску № UA500500/2024/001180 з причин винесення рішення про коригування митної вартості товарів від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/000591/2, яким за резервним методом скориговано митну вартість товарів. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог МК України, так як воно не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваному рішенні відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ТОВ "Атаман і К" числового значення складових митної вартості товарів, заявленого за основним методом його визначення, є безпідставним, так як позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Ухвалою від 23.12.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

07.01.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що 16.11.2024 р. декларантом до митниці було подано митну декларацію для здійснення митного оформлення товарів № 24UA88U4. Декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці, встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Так, відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.02.2024 р. № 01/24 ціна за товар включає в себе пакування, маркування. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Відповідно до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.02.2024 р. № 01/24 та комерційного інвойсу від 11.11.2024 р. № YVS216 поставка товару здійснюється на умовах CPT Odessa. Вказані умови поставки CPT (фрахт/перевезення оплачені до) передбачають, що продавець доставить товар названому перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики, втрати чи пошкодження товару, які інші витрати передачі товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Однак в документах, що надані до митного оформлення відсутні відомості щодо витрат на транспортування, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товарів відповідно до вказаної умови поставки в повному обсязі. Згідно п.6.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.02.2024 р. № 01/24 у разі невідповідності фактичної кількості товару більше ніж на 1,5 % в порівнянні з заявленою у товаросупровідних документах покупець залучає сюрвеєрну компанію для складання відповідного акту, який не було надано до митного оформлення. Згідно п.3.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.02.2024 р. № 01/24 оплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківські реквізити постачальника зазначені в інвойсі, але у інвойсі YVS216/1 від 16.11.2024 р. відсутні реквізити для сплати за поставлений товар. У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову. 16.11.2024 р. декларантом надіслано прайс-лист, висновок про вартісні характеристики товару, калькуляцію, копію митної декларації країни відправлення, та лист ТОВ "Атаман і К" від 16.11.2024 р. №16/11-24-1, яким повідомлено митний орган, що жодних інших документів надіслано не буде. У калькуляції не зазначається вартість навантажувально-розвантажувальних робіт. Додатково надана копія митної декларації країни відправлення не містить відміток митних органів країни відправлення. Таким чином вказані вище розбіжності усунені не були, а декларантом не подані додаткові, наявні у нього інші документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України. Тому митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням наявної в митниці інформації щодо аналогічних (подібних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Таким чином, оскаржувані рішення є правомірними і підстави для їх скасування відсутні.

Ухвалою від 17.01.2025 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.02.2024 р. між фірмою "YAVASLAR NARENCIYE SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI" (Постачальник) та ТОВ "Атаман і К" (Покупець) укладено контракт № 01/24, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений в електронному Замовленні Покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті. Поставка Товару здійснюється партіями. На кожну партію Товару складається окремий інвойс, якщо інше не обумовлено Сторонами. Вартість і склад кожної партії Товару вказується в інвойсах. Загальна кількість поставленого Товару складається з тієї кількості, що зазначена в інвойсі по кожній партії Товару за весь період дії цього Контракту (п.п.1.1, 1.2 контракту).

Пунктами 2.1, 2.3 контракту встановлено, що загальна сума контракту складається із сум всіх Інвойсів, що будуть виставлені Постачальником протягом усього строку дії Контракту. Ціна Товару вказується в інвойсах на оплату по кожній окремій партії Товару.

За приписами п.п.4.2, 4.3 контракту Постачальник може здійснювати поставку за цим Контрактом на умовах "Інкотермс 2020": СРТ. Умови поставки кожної партії товару вказуються окремо в замовленні і в інвойсі на неї.

Відповідно до п.4.4 контракту обов`язок та витрати з транспортування Товару до порту/місця відправки такого Товару, відповідно о обраної умови поставки, покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Згідно п.4.5 контракту обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Пунктами 7.1, 7.2 контракту передбачено, що Товар поставляється Покупцеві в тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, інших фруктів і овочів, яка включається у вартість Товару та поверненню або компенсації не підлягає. Обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати та матеріали на роботу з пакування та маркування Товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником до вартості Товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

На виконання умов контракту фірмою "YAVASLAR NARENCIYE SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI" поставлено ТОВ "Атаман і К" товар, а саме: товар № 1 - грейпфрут свіжий, сорту STARRUBY, у 1102 пластикових ящиках, на 19 дерев`яних палетах, врожай 2024 року, торговельна марка: YAVASLAR, виробник: YAVASLAR NARENCIYE SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI, країна виробництва: Туреччина (TR); товар № 2 - апельсин свіжий, сорту FUKOMATO, у 386 пластикових ящиках, на 7 дерев`яних палетах, врожай 2024 року, торговельна марка: YAVASLAR, виробник: YAVASLAR NARENCIYE SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI, країна виробництва: Туреччина (TR).

16.11.2024 р. декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД № 24UA88U4. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 11.11.2024 р. № YVS216; рахунок-фактуру (інвойс) від 16.11.2024 р. № YVS216/1; автотранспортну накладну від 11.11.2024 р. б/н; сертифікат про походження товару від 11.11.2024 р. № С1226556; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 06.02.2024 р. № 01/24; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації № 12139435; вагову від 16.11.2024 р.; лист від постачальника від 16.11.2024 р.; акт від 16.11.2024 р. № 1.

За результатами перевірки МД № 24UA88U4 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення від 16.11.2024 р., в якому вказано про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 МК України, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.

16.11.2024 р. позивачем додатково надано прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 05.11.2024 р. б/н, калькуляцію від 11.11.2024 р. б/н, висновок експерта від 14.11.2024 р. № 20-64/11-2024, копію митної декларації країни відправлення від 11.11.2024 р. № 24330100ЕХ00214696 та повідомлено, що інших документів надаватися не буде.

16.11.2024 р. відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000591/2, у якому вказано, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.02.2024 р. № 01/24 ціна за товар включає в себе пакування, маркування. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Відповідно до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.02.2024 р. № 01/24 та комерційного інвойсу від 11.11.2024 р. № YVS216 поставка товару здійснюється на умовах CPT Odessa. Вказані умови поставки CPT (фрахт/перевезення оплачені до) передбачають, що продавець доставить товар названому перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики, втрати чи пошкодження товару, які інші витрати передачі товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Однак в документах, що надані до митного оформлення відсутні відомості щодо витрат на транспортування, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товарів відповідно до вказаної умови поставки в повному обсязі. Згідно п.6.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.02.2024 р. № 01/24 у разі невідповідності фактичної кількості товару більше ніж на 1,5 % в порівнянні з заявленою у товаросупровідних документах покупець залучає сюрвеєрну компанію для складання відповідного акту, який не було надано до митного оформлення. Згідно п.3.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.02.2024 р. № 01/24 оплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківські реквізити постачальника зазначені в інвойсі, але у інвойсі YVS216/1 від 16.11.2024 р. відсутні реквізити для сплати за поставлений товар. У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову. 16.11.2024 р. декларантом надіслано прайс-лист, висновок про вартісні характеристики товару, калькуляцію, копію митної декларації країни відправлення, та лист ТОВ "Атаман і К" від 16.11.2024 р. №16/11-24-1, яким повідомлено митний орган, що жодних інших документів надіслано не буде. У калькуляції не зазначається вартість навантажувально-розвантажувальних робіт. Додатково надана копія митної декларації країни відправлення не містить відміток митних органів країни відправлення. Отже, декларантом не подано усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, розбіжності не спростовано. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості митного оформлення є більшим та становить: по товару № 1 - 1,5 дол. США за кг нетто (ЕМД від 12.11.2024 р. № UA500500/2024/38356), ніж заявлено декларантом 0,60 дол. США за кг нетто, по товару № 2 - 1,1 дол. США за кг нетто (ЕМД від 04.11.2024 р. № UA100440/2024/326076), ніж заявлено декларантом 0,60 дол. США за кг нетто.

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/000591/2, відповідачем сформовано карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/001180.

Вважаючи дані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із позовною заявою про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до ч.3 ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 ст.53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що складові митної вартості достовірно документально не підтверджено, подано не всі документи для підтвердження митної вартості та надані документи містять розбіжності:

- не надано документів щодо вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

- у поданих документах відсутні відомості щодо витрат на транспортування;

- згідно п.6.2 контракту від 06.02.2024 р. № 01/24 у разі невідповідності фактичної кількості товару більше ніж на 1,5 % в порівнянні з заявленою у товаросупровідних документах покупець залучає сюрвеєрну компанію для складання відповідного акту, який не було надано до митного оформлення;

- у інвойсі від 16.11.2024 р. YVS216/1 відсутні реквізити для сплати за поставлений товар, що не відповідає вимогам п.3.4 контракту від 06.02.2024 р. № 01/24;

- у калькуляції не зазначено вартість навантажувально-розвантажувальних робіт;

- додатково надана копія митної декларації країни відправлення не містить відміток митних органів країни відправлення;

- не надано на вимогу митного органу додатково витребувані виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника, копії митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових установ про вартість товару або сировини.

Стосовно ненадання документів щодо вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, витрат на перевезення товару суд зазначає наступне.

Згідно п.п.4.2, 4.3 контракту від 06.02.2024 р. № 01/24 постачальник може здійснювати поставку за цим контрактом на наступних умовах "Інкотермс-2020): CPT. Умови поставки кожної партії товару вказується окремо в замовленні і в інвойсі на неї.

Пунктами п.п.7.1, 7.2 контракту передбачено, що товар постачається Покупцеві в тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів і овочів, яка включається у вартість товару та поверненню, компенсації не підлягає. Обов`язок упаковки і маркування товару покладений на Постачальника. Витрати на матеріали та роботи з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником до вартості товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Відповідно до п.п.4.4, 4.5 контракту обов`язок та витрати з транспортування Товару до порту/місця відправки такого Товару, відповідно до обраної умови поставки, покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають. Обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Відповідно до інвойсів від 11.11.2024 р. YVS216, від 16.11.2024 р. YVS216/1 умови поставки CРТ-ODESSA.

Згідно Правил Інкотермс 2020 (Правила ICC для використання торгівельних термінів. в національній та міжнародній торгівлі) CPT (Carriage Paid To) - фрахт/перевезення оплачено до (назва місця призначення). Поставка відбулася в момент, коли продавець доставив товар названому перевізникові або іншій особі в узгодженому сторонами місці. Продавець оплачує перевезення товару до названого пункту призначення. Продавець зобов`язаний повідомити покупця про час доставки товару в узгоджене місце. Перехід ризиків - із моменту передання товару перевізникові.

За умовами поставки СРТ на продавця покладається контроль безпеки; перевірка якості, кількості, ваги, розміру; пакування, маркування товару; виконання експортних митних формальностей; доставка товару до узгодженого пункту в місці призначення; вивантаження товару в місці призначення; виконання транзитних митних формальностей, якщо за договором перевезення ці витрати оплачує продавець. Доказом виконання продавцем своїх обов`язків із поставки товару є відповідний транспортний документ.

Відповідно до розділу А.9 умов СРТ продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки).

З викладеного слідує, що як за умовами контракту, так і за умовами поставки СРТ обов`язок маркування, пакування, транспортування товару до пункту призначення покладається на постачальника товару та при поставці товару витрати з пакування, маркування, транспортування товару до пункту призначення включено до вартості товару, про що свідчить і надана позивачем при митному оформленні калькуляція від 11.11.2024 р. (tare and packaging - 0,03 USD, transportation - 0,18 USD).

Оскільки витрати з пакування, маркування та транспортування товару до пункту призначення вже включені у вартість товару, то вони і не можуть бути зазначені окремо у інвойсі, так як у ньому вказується вартість товару, а не її складові.

Окрім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 "Процедура митної декларації" має бути зазначено "ZZ32", в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої декларантом, зазначено "ZZ00" (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), транспортування товару до пункту призначення, а відтак витрати на пакування, маркування, транспортування товару до пункту призначення не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Таким чином, в даному випадку вартість маркування, пакування, транспортування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару, оскільки вони вже включені постачальником до вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22.01.2019 р. у справі № 815/6794/17, від 18.12.2019 р. у справі № 160/8775/18, від 06.02.2020 р. у справі № 520/10709/18, від 16.07.2020 р. у справі № 804/3632/17, від 17.01.2023 р. у справі № 0440/5532/18, від 07.02.2023 р. у справі № 815/6775/17, від 21.03.2023 р. у справі № 815/5817/17.

Стосовно тверджень відповідача про ненадання акту сюрвеєрної компанії, то суд зазначає, що такий документ відсутній серед переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений ч.ч.2, 3 ст.53 МК України, а ч.5 ст.53 МК України передбачено, що митному органу забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Отже, якщо відповідач не мав права вимагати такий документ як акт сюрвеєрної компанії, то й ненадання такого документу не є порушенням митного законодавства та не може бути підставою для коригування митної вартості товарів.

При цьому, відповідач жодним чином не обґрунтовує необхідність залучення сюрвеєрної компанії для складання акту та які саме розбіжності при складанні такого акту буде усунено, враховуючи те, що у разі невідповідності ваги товару сюрвеєр лише засвідчує різницю між вагою товару, який мав би бути поставлений, та вагою товару, який був поставлений фактично.

В даному випадку безпосередньо митним органом було складено акт від 16.11.2024 р. про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату. В цьому акті зафіксовано, що товару-1 було поставлено на 930 кг більше, а товару-2 - на 311 кг менше, та такий акт і був наданий постачальнику у якості доказу невідповідності ваги без залучення сюрвеєра, адже зазначений документ складено компетентним органом, що робить його юридично значущим. Акт від 16.11.2024 р. про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату, було долучено до МД та митної декларації, яка була оформлена після коригування митної вартості.

Отже, митний орган неправомірно послався на ненадання позивачем до митного оформлення акта сюрвеєра, аргументуючи необхідність ухвалення рішення про коригування, в той час як позивачем було надано повний пакет документів, включаючи інвойси, які необхідні для встановлення та перевірки правильності визначення митної вартості товарів.

Щодо посилань відповідача на відсутність у інвойсі від 16.11.2024 р. YVS216/1 реквізитів для сплати за поставлений товар, то суд вважає їх безпідставними, так як вказаний інвойс є "додатковим інвойсом", тобто є додатком до основного інвойсу від 16.11.2024 р. YVS216, в якому реквізити для сплати зазначалися. Тим більше обидва інвойси стосується одного й того ж товару, який входив до однієї партії. Крім того, зазначення чи не зазначення в додатковому інвойсі реквізитів для сплати товарів жодним чином не впливає на визначення їх митної вартості, оскільки немає жодного зв`язку між числовими значеннями, які мають вплив на визначення митної вартості товарів, та тим фактом, що в додатковому інвойсі не вказано банківських реквізитів (з урахуванням того, що їх зазначено в основному інвойсі та в контракті). В той же час, числові значення в обох інвойсах є коректними (з урахуванням акту від 16.11.2024 р. про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату) та такими, що відповідають задекларованим даним, які надавалися відповідачу.

Твердження відповідача про відсутність у калькуляції вартості навантажувально-розвантажувальних робіт суд відхиляє, так як за умовами контракту від 06.02.2024 р. № 01/24 ці витрати включено до вартості товару. Зокрема, п.4.5 контракту передбачено, що обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються постачальником до ціни товару та додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

Щодо відсутності в копії експортної декларації відміток митних органів країни відправлення, то суд зазначає, що п.7 ч.3 ст.53 МК України не передбачено, що копія митної декларації повинна містити такі відмітки. Крім того, оформлення експортних митних декларацій здійснюється в електронній формі, яка не передбачає наявності відміток у ній.

Доводи відповідача про ненадання декларантом виписки з бухгалтерської документації суд не бере до уваги виходячи з наступного.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким чином саме інвойс є первинним документом, оскільки у ньому відображено відомості про господарську операцію.

Згідно правил бухгалтерського обліку відображення товарів у регістрах обліку визначається лише за фактом переходу права власності на нього. Ця подія має бути документально оформлена. Для імпортних операцій таким документом є митна декларація, у якій міститься вичерпна інформація щодо ввезеного на митну територію України товару: фіксується ціна товару, кількість, загальна сума (ураховуючи курс).

З огляду на викладене, первинними документами, на підставі яких в обліку відображається придбання товару (ввезеного на митну територію України), є митна декларація, складена з дотриманням встановлених законодавством вимог та яка фіксує господарську операцію із взяття підприємством зобов`язання у сумі нарахованих митних платежів та інвойс, який входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів згідно ч.2 ст.53 МК України.

Тому виписка з бухгалтерської документації не є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Стосовно доводів відповідача про ненадання декларантом на вимогу митного органу додаткових документів, то суд вважає їх безпідставними, так як:

- по-перше, декларантом надавалися при митному оформленні прайс-лист від 05.11.2024 р., висновок експерта від 14.11.2024 р. № 20-64/11-2024, калькуляція від 02.12.2024 р. б/н, копія митної декларації країни відправлення від 11.11.2024 р. № 24330100ЕХ00214696, каталоги, специфікації відсутні у позивача, у зв`язку з чим вимога про надання документів, яких не існує, є неправомірною;

- по-друге, такі документи згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 р. у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 р. у справі № 540/2219/18.

Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товарів з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованого товарів та жодних розбіжностей не містять.

Разом із тим підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товарів.

Відповідно до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/000591/2 відповідачем використано для коригування митної вартості товару ЕМД від 12.11.2024 р. № UA500500/2024/38356, від 04.11.2024 р. № UA100440/2024/326076.

В той же час приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач лише зазначив ці МД однак не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі № 804/6243/14.

Враховуючи викладене, позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

З урахуванням викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/000591/2 не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/000591/2, то і прийнята на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/001180 також є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. В той же час позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/000591/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/001180, а тому позовні вимоги ТОВ "Атаман і К" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "Атаман і К", то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5713,92 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (ч.9 ст.139 КАС України).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16, від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Ситником О.П. укладено договір про надання юридичних послуг від 01.04.2024 р. № 0104-24/АІК.

19.12.2024 р. сторонами укладено додаткову угоду № 16-24UA15U3 до договору № 0104-24/АІК від 01.04.2024 р. про надання юридичних послуг, в якій позивач та адвокат вирішили встановити окремий порядок сплати винагороди адвокату за такі послуги: підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № UA500500/2024/000591/2 від 16.11.2024 р., та картки відмови в прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001180 від 16.11.2024 р.; представництво ТОВ "Атаман і К" в суді першої інстанції під час розгляду судової справи, відкритої за позовом, що зазначений в п.1 цього замовлення; інші юридичні послуги, що передбачені договором та безпосередньо стосуються судового розгляду позову.

Сторонами погоджено, що винагорода за послуги, передбачені п.1 цієї додаткової угоди, буде сплачена адвокату відповідно до п.5.4 договору. Тобто сторонами обрано таку умову оплати винагороди, як "гонорар успіху", яка передбачає сплату адвокатського гонорару після та за умови ухвалення судом рішення на користь клієнта в справі, введення якої здійснював адвокат.

Сторонами погоджено, що сума винагороди адвокату за підготовку позову встановлюється виходячи з нижченаведеного розрахунку: Відповідно до пп.4, п.1 додатку № 1 до Договору вартість послуги з підготовки позовної заяви, яка містить вимоги як майнового, так і немайнового характеру, становить 5% від ціни такого позову, але не менше 5000,00 грн. Таким чином, вартість послуги з підготовки та подання позову становить: 114278,44 грн. (ціна позову) х 5% = 5713,92 грн.

Розмір винагороди за надання інших юридичних послуг, що стосуються розгляду судом справи, відкритої за вищезазначеним позовом, розраховується відповідно до додатку №1 (прайс) до договору.

Сторонами погоджено, що строки, які відведені на сплату винагороди адвоката за послуги, передбачені п.1 цієї додаткової угоди, встановлюються відповідно до п.5.4.3 договору.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 5713,92 грн., позивачем надано акт наданих послуг від 19.12.2024 р. № 16-24UA15U3, згідно якого адвокатом надано такі юридичні послуги: підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості № UA500500/2024/000591/2 від 16.11.2024 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001180 від 16.11.2024 р. - 5713,92 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що визначений представником позивача розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та виклику учасників справи.

Крім того, дана адміністративна справа є справою незначної складності, складання позовної заяви не вимагає глибокого аналізу судової практики і нормативно-правових актів, враховуючи те, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала значна кількість справ за позовними заявами ТОВ "Атаман і К" до Одеської та Львівської митниць з аналогічними предметами та підставами.

Виходячи з наведеного, з урахування критеріїв пропорційності суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Атаман і К" (65005, м.Одеса, вул.Бугаївська, буд.21/49, офіс 31, ) до Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, буд.21-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/000591/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.11.2024 р. № UA500500/2024/001180.

Стягнути з Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, буд.21-А, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атаман і К" (65005, м.Одеса, вул.Бугаївська, буд.21/49, офіс 31, ) судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Стягнути з Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, буд.21-А, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атаман і К" (65005, м.Одеса, вул.Бугаївська, буд.21/49, офіс 31, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко