Справа № 750/3366/25
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3366/25
Провадження № 2-а/750/81/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

07 квітня 2025 року ОСОБА_1 з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову № 208 від 21 лютого 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 2101 КУпАП, а справу закрити.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у його присутності не розглядалася, оскаржувана постанова була надіслана позивачу простим листом та отримана позивачем 27 лютого 2025 року. Також, копія протоколу позивачу не надавалася. У оскаржуваній постанові зазначено, що позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив абзац 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач не порушував чинне законодавство та не вчиняв адміністративне правопорушення, не відмовлявся від проходження військово-лікарської комісії, про що зазначив у актах, які підписав в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, позивачу не надсилалися виклики до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження військово-лікарської комісії; позивач вже перебував в приміщенні територіального центру, куди його примусово доставили співробітники Національної поліції України для складання адміністративного протоколу. При цьому, законодавством України не передбачено затримання та доставлення особи органами Національної поліції до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження військово-лікарської комісії. Відносно позивача комісіями (з питань приписки; призовною, військово-лікарською) не приймалось будь-якого рішення, а тому відповідно і обов?язок проходження медичного огляду в позивача не виник. Також, правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів визначають лише три типи документів, при отриманні яких у військовозобов?язаного виникає обов?язок прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки: мобілізаційне розпорядження, повістка, розпорядження. Крім того, відповідач повинен викликати та направляти військовозобов?язаних для проходження військово-лікарської комісії, і це кореспондується з пунктом 72 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року та частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності. Однак, повістка, повідомлення щодо сповіщення позивача про час та місце розгляду адміністративної справи - не надавались. Позивачем відповідно до статті 268 КУпАП подавались заява та клопотання від 12 лютого 2025 року про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв?язку з хворобою, а також копії медичних документів. Однак, відповідь на вказані заяву та клопотання позивачу не надходила. Таким чином, відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, а відповідачем порушені права позивача, визначені статтями 248, 249, 268 КУпАП.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що 11 лютого 2025 року позивачу було видано направлення для проходження військово-лікарської комісії за № 2191 від 11 лютого 2025 року. Після отримання направлення на військово-лікарську комісію позивач заявив про те, що він не бажає її проходити. Крім того, проходження військово-лікарської комісії є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність. Позивача було направлено для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров?я, у зв?язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період, однак він відмовився від проходження медичного огляду, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що позивач був ознайомлений з ним, повідомлений про дату розгляду справи, про що свідчить його пояснення в протоколі. Позивач мотивував відмову від проходження військово-лікарської комісії тим, що не відмовляється її проходити. Однак, з моменту винесення протоколу по дату складання оскаржуваної постанови минуло 10 днів, і позивач мав змогу прийти на розгляд справи про адміністративне правопорушення в конкретно визначені час та місце, що зазначені в протоколі, та надати всі необхідні медичні документи. Розгляд справи відкладався за заявою позивача від 12 лютого 2025 року на 21 лютого 2025 року. Крім того, у лікарів військово-лікарської комісії є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного. У разі незгоди із направленням на медичний огляд військово-лікарської комісії позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку. Також, наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду військово-лікарської комісії за направленням міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Отже, відповідач обґрунтовано прийняв оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка та про розгляд у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін справи за вказаним позовом відмовлено. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 інформацію про те, чи вручалася повістка на проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_1 , якщо так, то надати її копію; документи, які підтверджують наявність повноважень чергового Чернігівського ОМЦ ОСОБА_2 на складання протоколу № 208 від 21 лютого 2025 року; інформацію про отримання позивачем відповіді від 17 лютого 2025 року № 10/548 на його клопотання (із наданням підтверджуючих доказів.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

11 лютого 2025 року черговим ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_2 складено протокол № 208 про адміністративне правопорушення, згідно з яким 11 лютого 2025 року о 19 год. 45 хв. уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_1 було виписано направлення на проходження військово-лікарської комісії громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Однак, у порушення вимог абзацу 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Громадянинові ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. Також, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год. 00 хв. 15 лютого 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35 на звороті-36).

У графі «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» наявний підпис позивача.

Також, у графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» міститься запис: «Відмовляюсь від проходження комісії (далі незрозуміло)..».

Крім того, до протоколу додано направлення ОСОБА_1 від 11 лютого 2025 року для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

У графі «Другий примірний протоколу отримав» міститься підпис позивача.

12 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з клопотанням, в якому просив призначити розгляд справи за протоколом від 11 лютого 2025 року про адміністративне правопорушення з урахуванням його хвороби та відсутності у нього примірників (копій) протоколів, від отримання яких він не відмовлявся. Просив повідомити його про час та місце розгляду справи та надіслати на його адресу примірники (копії) протоколів про адміністративне правопорушення (а.с. 13).

Також, 12 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій зазначив, що примірники (копії) протоколів йому не видали, сфотографувати не дозволили. Просив надіслати на його адресу примірники протоколів від 11 лютого 2025 року щодо нього, а також повідомити про час та місце розгляду адміністративних справ, оскільки на даний час хворіє (а.с. 14).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 лютого 2025 року повідомлено позивачу про те, що в протоколах про адміністративні правопорушення наявні підписи позивача про їх отримання, тому твердження про їх не вручення є хибними. Також, повідомлено, що розгляд справи відкладено на 21 лютого 2025 року о 9.00 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

21 лютого 2025 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову № 208 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. (а.с. 12).

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 11 лютого 2025 року о 19 год. 45 хв. громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в приміщенні Чернігівського обласного мобілізаційного центру за адресою: АДРЕСА_2 , відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 (направлення за № 2191 від 11 лютого 2025 року), чим порушив абзац 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Оскаржувана постанова не містить підпису позивача.

Копію постанови від 21 лютого 2025 року № 208 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності 21 лютого 2025 року направлено засобами поштового зв`язку за місцем його проживання.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Також, згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма є бланкетною, тобто при її застосуванні необхідно застосовувати законодавчі акти, які визначають, зокрема, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні було неодноразово продовжено і він діє і на даний час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Також, частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При цьому, відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у справі, про час і місце її розгляду.

Аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 2101 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи.

Так, з матеріалів справи слідує, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відкладався на 21 лютого 2025 року.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, який було відкладено на 21 лютого 2025 року. Відповідачем вказані докази надані не були.

Отже, на час винесення оскаржуваної постанови, відповідач не мав достовірних даних про належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А тому, під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не дотримано приписи статей 268, 278 КУпАП, чим порушено право позивача знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою адвоката тощо.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

При цьому, суд зазначає, що особливості розгляду спорів даної категорії врегульовано статтею 286 КАС України, у частині третій якої визначено виключний перелік способів захисту порушеного права особи, що можуть бути застосовані судом.

Так, згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначене та те, що позивач не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим був позбавлений можливості скористатися своїми правами, визначеними законом, а тому суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову, а справу направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 208 від 21 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 2101 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Суддя