Справа № 766/2230/25
Суддя: Майдан С. І.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/2230/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє Миколюк Антон Петрович, до Управління патрульної поліції в Херсонській області, третя особа поліцейський 1 взводу 3 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області старший лейтенант Каракулова Ірина Ігорівна, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанови серії ЕНА №3845206 від 12.01.2025 року; скасувати постанову інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонської області серія ЕНА №3845206 від 12.01.2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч.2 ст. 126 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора роти 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонської області серія ЕНА №3845206 від 12.01.2025 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч.2 ст. 126 КУпАП за те, що 12.01.2025 року о 18:48 годині в м. Херсоні по вул.Садова, 66, керував транспортним засобом електросамокатом, номерний знак відсутній, без відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.п.2.1.а ПДР України. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною. Згідно оскаржуваної постанови позивач, керуючи ТЗ, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії А1 (не отримував), чим порушив п.2.1.а. ПДР керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з, чим порушив ч. 2 ст. 126 КУпАП. Так, дійсно 12.01.2025 року о 18:48 год, в м. Херсоні по вул. Садова, 66, позивач керував електросамокатом «Kugoo» Проте, потужність двигуна електросамоката «Kugoo» складає 1,0 кВт, тобто електросамокат не є транспортним засобом. Крім того, позивач стверджує, що в самій інструкції до електросамокату «Kugoo» (розділ «Рекомендації з безпеки») зазначено, що вказаний самокат не є транспортним засобом, а тому вищевказана постанова є незаконною, винесеною з порушенням його прав та чинного законодавства України, у відсутність жодного належного доказу та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував. До того ж, інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчинення правопорушення. Жодного документу позивачем не було отримано від патрульної поліції, тому останній особисто звернувся до патрульної поліції та отримав постанову.

Ухвалою від 26.02.2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

31.03.2025 року представник відповідача надав до суду відзив, згідно якого сторона відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 12.01.2025 року о 18 год. 48 хв. в місті Херсоні по вулиці Садова, 56, водій керував транспортним засобом KUGOO, б/н, не маючи права керувати даним транспортним засобом, чим порушив пункт 2.1.а ПДР України, за що згідно частини 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Водієм вказаного транспортного засобу виявився ОСОБА_1 . Після встановлення факту вчинення правопорушення та особи водія; опису обставин по справі, обґрунтування наявності складу правопорушення та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським складено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3845206 від 12.01.2025 року та застосовано до позивача адміністративне стягнення - штраф у розмірі 3400 грн. Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратору поліцейського. Позивач у своєму позові не заперечує факт керування транспортним засобом KUGOO, б/н. Керування вказаним транспортним засобом позивач здійснював у стані алкогольного сп`яніння та при спілкуванні з поліцейськими проявляв зухвалу поведінку, що також підтверджується відеозаписом « ОСОБА_1 ». З 20 травня 2009 року в Україні встановлена вимога, щодо отримання посвідчення водія категорії А1 при керуванні мопедами, незалежно від їх користування чи на вулично-дорожній, чи на автомобільній дорозі державного значення. Оскільки, транспортний засіб KUGOO, б/н, яким керував позивач, має потужність 1 кВт, він відноситься до «транспортних засобів, які мають електродвигун потужністю до 4 кВт», керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1. В ході перевірки документів та з`ясування обставин встановлено, що у позивача відсутня категорія А1, яка дозволяє керувати відповідними транспортними засобами. Довідкою Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції від 28.03.2025 за вих. № 1925/41/23-2025 підтверджено, що відповідно до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції», громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на керування транспортними засобами категорії В,С, D, Е. Тобто права на керування транспортними засобами категорії А1 позивач немає. З відеозапису з портативного відеореєстратору поліцейського вбачається, що позивач, нехтуючи ПДР, свідомо керував транспортним засобом KUGOO, б/н, не маючи права керувати даним транспортним засобом. Позивач, керуючи транспортним засобом KUGOO, б/н, у темну пору доби, без належного освітлення проїзної частини, не маючи права керувати даним транспортним засобом та перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, ставив під загрозу особисте життя і здоров`я та життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху. Таким чином, працівник поліції, керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, за порушення пункту 2.1.а ПДР та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. 00 коп., що в межах санкції даної статті. Зі змістом постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3845206 від 12.01.2025 року, позивача ознайомлено і роз`яснено його права, відповідно до статті 63 Конституції України, статті 268 КУпАП, а також строки оскарження, що підтверджується відеозаписом « ОСОБА_1 ». Від підпису про ознайомлення з правами, визначеними у статті 268 КУпАП, позивач відмовився. Від підпису про отримання копії постанови позивач також відмовився. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Херсонській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Третя особа поліцейський 1 взводу 3 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області старший лейтенант Каракулова І.І. в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Що стосується поновлення позивачу строку звернення до суду, то згідно ч. 3 ст. 286 КАС позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

За правилами частин 1, 3 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, визначальним для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом є встановлення часу з якого особа була обізнана про порушення її прав, свобод та інтересів, а також поважність причин несвоєчасного звернення.

Позивач у позовній заяві стверджує, що оскаржувальну постанову отримав 11.02.2025 року в управлінні патрульної поліції, а вже 13.02.2025 року, тобто у визначений законодавцем десятиденний строк, звернувся до суду з позовом.

За таких обставин заява про поновлення строку звернення до суду підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 12.01.2025 року інспектором 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонської області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3845206, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 12.01.2025 року о 18 год. 48 хв. в місті Херсоні по вулиці Садова, 56, ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом KUGOO, б/н, без відповідної категорії, тобто не маючи права керувати даним транспортним засобом, чим порушив пункт 2.1.а ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина друга статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, серед яких передбачено обов`язок водія мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2.1 а ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За правилами п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДРУкраїни.

Згідно з наведеним у п. 1.10 ПДР України визначенням терміну «транспортний засіб» це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. «Механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Термін «мопед» позначає в Правилах дорожнього руху категорію двоколісних транспортних засобів, які за своїми технічними характеристиками поступаються більш швидким двоколісним транспортним засобам і перевищують велосипеди. Мопед незалежно від його зовнішнього вигляду має такі характерні ознаки: двигун до 50 куб. см та/або електродвигун потужністю до 4 кВт. Якщо двоколісний транспортний засіб обладнаний одночасно педалями та електродвигуном потужністю до 4 кВт, то він прирівнюється до мопеда, а особа, яка керує ним зобов`язана мати посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «А1». Максимальна швидкість руху мопеда обмежується 60 км/год.

Відповідно до п.2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій: зокрема, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Таким чином, керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частинами 1, 2, 3 статті 283 КУпАП передбачено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Також, виходячи з обставин справи, слід враховувати, що позивач заперечує правомірність накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП, що в силу приписів частини 2 статті 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та дій і обґрунтованість адміністративного стягнення.

Водночас, відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Характеристики транспортного засобу «Kugoo», яким керував позивач згідно технічної характеристики складає потужність електродвигуна 1000 Вт, згідно видаткової накладної №11439 від 28.12.2024 року.

Позивачем, в позовній заяві наголошено, що останній повністю заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки електросамокат «Kugoo» не є транспортним засобом, адже має потужність двигуна менше ніж 3 кВт.

Проте, на переконання суду, транспортний засіб «Kugoo», яким керував позивач, хоч і не є механічним, адже обладнаний електродвигуном потужністю менше 3 кВт, проте являється двоколісним транспортним засобом, який за своїми технічними характеристиками прирівняний до мопеду.

При цьому, суд зазначає, що водіями вважаються не лише особи, які керують механічними транспортними засобами, тобто, які обладнані електродвигуном потужністю понад 3 кВт, а й тими транспортними засобами, які не перевищують таких параметрів потужності.

З огляду на вищевикладене, відповідно до пункту 2.13 ПДР, частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Положення від 08.05.1993 року №340, позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, зобов`язаний був мати посвідчення водія категорії «А1» та відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху і статті 16 Закону України «Про дорожній рух» виконати свій обов`язок, пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія.

Слід зазначити, що питання поширення певних обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, на водіїв транспортних засобів, що приводяться у рух за допомогою електродвигуна потужністю менше 3 кВт, неодноразово було предметом розгляду Судами апеляційної інстанції. зокрема у справах № 712/8597/21 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022), №712/8087/20 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021), № 525/551/20 (постанова Полтавського апеляційного суду від 06.07.2020), № 520/13283/19 (постанова Одеського апеляційного суду від 27.09.2019), № 521/5633/21 (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021), №521/11373/21 (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022), №946/1488/23 (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2023, №522/9232/23-Е (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023), у яких суди дійшли висновків про те, що водії таких транспортних засобів є повноцінними суб`єктами правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Крім того, коли електросамокат, електромопед чи електроскутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Також, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023року у справі №127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Згідно довідки Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції від 28.03.2025 за вих. № 1925/41/23-2025, відповідно до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції», громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на керування транспортними засобами категорії В,С, D, Е.

На відеозаписі наданому представником відповідача зафіксовано, що за кермом електросамоката «Kugoo» перебував ОСОБА_1 , після зупинки, поліцейські встановили, що у позивача відсутні права. Позивачу пояснили причини зупинки, було роз`яснено прав передбачених КУпАП. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , виражаючи незгоду з обставинами, викладеними в постанові, відмовився від підпису постанови та від її отримання.

Доводи позивача суд не приймає до уваги, адже вони є необґрунтованими та не спростовуються матеріалами справи та є такими, що свідчать про те, що позивач бажає уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5-9, 12, 72, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС, суд

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє Миколюк Антон Петрович, до Управління патрульної поліції в Херсонській області, третя особа поліцейський 1 взводу 3 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області старший лейтенант Каракулова Ірина Ігорівна, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан