Справа № 580/9085/24
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 580/9085/24

адміністративне провадження № К/990/2837/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №580/9085/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року (головуючий суддя А.Бабич) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року (колегія суддів у складі головуючого судді Кузьменка В.В., суддів - Ганечко О.М., Василенка Я.М.)

УСТАНОВИВ:

І. Обставини справи

1. 13 вересня 2024 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо не повного виконання обов`язку, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) щодо сплати йому додаткової винагороди;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду відповідно до вказаної вище постанови Уряду України у розмірі до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі позивача у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за період з 01 грудня 2023 року до 30 квітня 2024 року.

2. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано усунути недоліки позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання указаної ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку з викладенням об`єктивних обставин і фактів, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до суду, та надати підтверджуючі докази їх існування.

3. Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції констатував, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду з цим позовом, який визначений статтею 233 КЗпП України та не подав заяву про поновлення такого строку.

4. Суд зазначив, що строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вважав, що про відсутність нарахування додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн за спірний період позивач міг дізнатися отримуючи щомісячно заробітну плату.

5. Зауважив, що з 07 червня 2024 року позивач через свого представника почав вчиняти активні дії щодо звернення до відповідача із запитом про нарахування та виплату йому додаткової винагороди за спірний період. Однак, позивач не надав до суду доказів існування обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з позовом протягом спірного періоду.

6. Копію указаної ухвали доставлено до Електронного кабінету представника позивача у системі Електронний суд 18 вересня 2024 року о 15:33 год.

7. 20 вересня 2024 року позивач направив до суду заяву про усунення недоліків, у якій просив поновити строк звернення до суду зі вказаним позовом та відкрити провадження у справі.

8. Обґрунтовуючи зазначив, що про порушення своїх прав позивач дізнався отримавши лист відповідача від 14 червня 2024 року. Вважає, що оскільки позов стосується сплати додаткової винагороди, яка є складовою грошового забезпечення, то застосовуються приписи статті 233 КЗпП України, а не статті 122 КАС України.

9. Указав, що звернувся до суду з позовом у тримісячний строк з моменту отримання листа відповідача, з якого дізнався про своє порушене право.

10. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року, позовну заяву повернуто особі, яка її подала.

11. Надаючи оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду суди повторно зазначили, що про відсутність нарахування додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн за спірний період позивач міг дізнатися отримуючи щомісячно заробітну плату.

12. Констатували, що заява про поновлення строку не містить жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду, а її доводи зводяться до незгоди з висновками суду.

13. Вирішили, що зазначені позивачем доводи не стосуються об`єктивних чинників, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у період з 01 грудня 2023 року до 30 квітня 2024 року, а отже, не є обґрунтованими та не містять посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду.

14. З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

15. Не погоджуючись із такими судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року та направити справу №580/9085/24 до суду першої інстанції для продовження розгляду.

16. У тексті касаційної скарги позивач зазначив, що визначальним законодавець визначив факт саме документальної, а не абстрактно визначеної обізнаності позивача з порушеним правом.

17. Указав, що звернувся до відповідача з питання нарахування та виплати додаткової грошової винагороди до 100000 грн відповідно до Постанови №168 та отримав, зокрема, лист від 14 червня 2024 року, котрий фактично свідчить про відмову у вчиненні означених дій.

18. Переконує, що він, як особа, необізнана у галузі права, мав законні сподівання на вчинення з ним усіх розрахунків у відповідності до чинного законодавства та у повному обсязі, однак принагідно дізнався про порушення своїх прав, отримавши лист відповідача від 14 червня 2024 року, звернувшись до суду з дотриманням тримісячного строку 13 вересня 2024 року.

19. Звертав увагу на те, що питання «обов`язку бути обізнаним» є суб`єктивним судженням судів щодо особи, яка є необізнаною у галузі права, перебуває наразі на лінії бойового зіткнення з ворожими військовими угрупованнями рф на території Вовчанської територіальної громади, захищаючи Україну, а отже, з об`єктивних підстав, які не залежать від його волевиявлення, не може скористатись правовою допомогою у будь-який час, коли забажає.

20. Відзиву (заперечень) на касаційну скаргу до Верховного Суду від сторони відповідача не надходило, однак в силу частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.

ІІІ. Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції

21. Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду 22 січня 2025 року.

22. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2025 року для розгляду справи №580/9085/24 визначено колегію суддів у складі головуючого - Жука А.В., суддів Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

23. Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі №580/9085/24.

24. Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2025 року справу №580/9085/24 призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

IV. Позиція Верховного Суду

25. За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі установлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

26. У межах цього касаційного провадження необхідно вирішити питання щодо застосування строку звернення до суду з позовними вимогами, які стосуються нарахування та виплати додаткової винагороди військовослужбовцю у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168, за період з 01 грудня 2023 року по 30 квітня 2024 року.

27. Підставою для залишення позову без розгляду слугував висновок судів попередніх інстанцій щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, тривалість якого, з урахуванням частини першої статті 233 КЗпП України у редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року, становить три місяці й обчислюється з дня, коли він дізнався про порушення свого права.

28. Суди зазначили, що про відсутність нарахування додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн за спірний період позивач міг дізнатися отримуючи щомісячно заробітну плату.

29. Отже, звернувшись до суду з позовом лише 13 вересня 2024 року, ОСОБА_1 пропустив визначений законом строк звернення до суду та не навів поважних причин, які зумовили його пропуск.

30. Відповідаючи на питання, які порушені у касаційній скарзі, у зіставленні з нормативно-правовим регулюванням цих відносин, перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

31. Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

32. Верховний Суд зауважує, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

33. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

34. Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

35. День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

36. Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

37. На переконання колегії суддів, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини першої статті 233 КЗпП України, слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.

38. Такий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23, постановленій у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, у якій Судова палата сформувала єдиний підхід до застосування статті 233 КЗпП України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.

39. Суди попередніх інстанцій установили, що 07 червня 2024 року позивач звернувся до відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за спірний період.

40. За результатами розгляду указаного звернення складено лист від 14 червня 2024 року, у якому відповідач повідомив про нарахування та виплату у зазначений вище період військовослужбовцям, які виконували завдання безпосередньо в районах ведення бойових дій додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, а військовослужбовцям, які виконували бойові завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, включеним до складу діючих угруповань військ Сил оборони держави, щомісяця виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30000 грн з розрахунку на місяць. У період виконання завдань підрозділами відповідача на території Вовчанської територіальної громади вона не включалась до районів ведення воєнних (бойових) дій.

41. До указаного листа додано Довідки щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення у розрізі видів виплат ОСОБА_1 за період проходження військової служби у 2023 та 2024 роках (а.с.14-15).

42. У тексті касаційної скарги позивач переконує, що саме з моменту отримання листа від 14 червня 2024 року та Довідок щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення у розрізі видів виплат ОСОБА_1 за період проходження військової служби у 2023 та 2024 роках слід обраховувати строк звернення до суду з цим позовом, оскільки лише після отримання указаних документів позивач дізнався про своє порушене право. Зауважує, що звернувся до суду з цим позовом у тримісячний строк з моменту отримання зазначених документів від відповідача.

43. З огляду на обставини цієї справи, колегія суддів зазначає, що для правильного вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 01 грудня 2023 року по 30 квітня 2024 року слід з`ясувати наявність/відсутність у відповідача документального підтвердження ознайомлення позивача до червня 2024 року з розміром та складовими нарахованого та виплаченого у спірному періоді грошового забезпечення, як-то докази направлення/видачі розрахункових листів, довідок про грошове забезпечення тощо.

44. За результатом установлення указаних обставин стане можливим визначити день, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод чи інтересів, а отже установити початок відліку тримісячного строку звернення до суду з цим позовом та, за необхідності, з`ясувати наявність поважних причин пропуску такого строку.

45. Окрім викладеного колегія суддів зауважує, що предметом спору є нарахування та виплата додаткової грошової винагороди, визначеної Постановою №168, підставою для нарахування якої є безпосередня участь у бойових діях або здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.

46. У тексті позовної заяви ОСОБА_1 указував, що проходить військову службу з 20 березня 2023 року по теперішній час.

47. Зокрема, для правильного вирішення цього спору позивач просив витребувати у відповідача докази обліку виконання бойових завдань за період з 01 грудня 2023 року по 30 квітня 2024 року.

48. На переконання колегії суддів, указані докази можуть, також, підтвердити/спростувати існування обставин, які у спірний період перешкоджали ОСОБА_1 звернутись до суду у строк, установлений статтею 233 КЗпП України.

49. З огляду на викладене, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв`язку із пропуском строку звернення до суду є передчасним.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

50. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

51. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

52. У цій справі суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення судових рішень, які перешкоджають подальшому провадженню у справі.

53. За таких обставин, з огляду на заявлені до суду касаційної інстанції вимоги, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

V. Висновок щодо розподілу судових витрат

54. З огляду на результат касаційного розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі №580/9085/24 скасувати.

3. Справу №580/9085/24 направити для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду