Справа № 153/611/25
Суддя: Дзерин М. М.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2025 р. Справа153/611/25

Провадження2-а/153/34/25-а

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Поліш Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що на його домашню адресу надійшов супровідний лист Ямпільської державної виконавчої служби з постановою про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови №351 від 11 лютого 2025 року, яка винесена ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з нього штрафу у сумі 34 000 грн. 14 квітня 2025 року він прибув до Ямпільського відділу ДВС, де звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 14 квітня 2025 року йому стало відомо про наявність оскаржуваної постанови. При ознайомленні з оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення №351 від 11 лютого 2025 року винесеною тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 йому стало відомо, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн. З оскаржуваною постановою він не погоджується, вважає її протиправною, незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Згідно обставин, які зазначені в оскаржуваній постанові : 03 лютого 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся ОСОБА_1 із заявою про видачу військово-облікового документу на бланку у зв`язку із заміною. Під час прийому та дослідження даних військово-облікових документів з`ясувалося, що 17 липня 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_4 йому було видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , згідно якого він мав обов`язок особисто з`явитися до РТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку та 04 червня 2024 року пройти повторне медичне переосвідування, відповідно до п.п.3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402. В порушення вимог п.п.3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402, військовозобов`язаний ОСОБА_1 особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого перебування на військовому обліку та у встановлений термін 04 червня 2024 року не пройшов обов`язкове повторне медичне переосвідування, чим порушив правила військового обліку. Факт вчинення ним адміністративного правопорушення виявлено 03 лютого 2025 року після його з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому не надання ним документального підтвердження поважності причин неможливості повторного проходження ним медичного освідування 04 червня 2024 року. Відповідач вважає, що такі дії з його сторони є протиправними, так як саме правопорушення є триваючим.

Вказує, що відповідачем було порушено норми чинного законодавства, а саме його не було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Також звертає увагу суду на те, що він не є військовозобов`язаним у зв`язку із тим, що йому не виповнилось 25 років.

Військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Чоловіки віком від 18 до 25 років, що не перебувають на обліку військовозобов`язаних, перебувають на обліку призовників та підлягають призову тільки на строкову військову службу. Звертає увагу суду на те, що відповідальність за не проходження повторного медичного огляду підлягають саме військовозобов`язані, а він є призовником і хоча є суб`єктом в розумінні ст.210 КУпАП, але не являється військовозобов`язаним відповідно до п.п.3.2. Наказу №402 від 14.08.2008 року. З урахуванням вищевикладеного, просить суд визнати поважними причини пропуску ним строку звернення до суду та поновити йому строк звернення до суду із позовом про скасування постанови №351 від 11 лютого 2025 року. Скасувати, як незаконну та упереджену постанову по справі про адміністративне правопорушення №351 від 11 лютого 2025 року відносно нього ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. , закрити справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

25 квітня 2025 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.268 КАС України учасник справи вважаться повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи визначеної ст.286 КАС України з моменту направлення такого повідомлення працівником суду.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає достовірними доводи позивача про те, що він дізнався про існування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення 14 квітня 2025 року, оскільки з копії постанови вбачається, що розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_1 , а з копією оскаржуваної постанови позивач ознайомився в Ямпільському відділі державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.10).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 звертався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із проханням видати військово-обліковий документ на бланку (копія заяви від 03.02.2025 року (а.с.23).

З копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військове звання солдат, склад рядовий, військово-облікова спеціальність 901074. Непридатний до військової служби за станом здоров`я. Зазначено, що підлягає повторному медичному переосвідуванню 04 червня 2024 року (а.с.23-24).

З копії протоколу про адміністративне правопорушення №52 від 03 лютого 2025 року встановлено, що оператором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення наступного змісту : 03 лютого 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся ОСОБА_1 із заявою про видачу військово-облікового документа на бланку у зв`язку із заміною. Під час прийому та дослідження наданих ОСОБА_1 , військово-облікових документів з`ясувалося, що 17 липня 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_4 йому видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , згідно якого останній мав обов`язок особисто з`явитись до РТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку та 04 червня 2024 року повторно пройти медичне переосвідування. Відповідно до п.п.3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 військовозобов`язані залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення , підлягають повторному ВЛК військових комісаріатів. Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби у мирний час за станом здоров`я, а також військовозобов`язаних плав складу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз на 5 років ВЛК військових комісаріатів. Згідно п.4 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Пордяку №1487 від 30.12.2022 року призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні приходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я, згідно з рішенням комісії з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у Службі зовнішньої розвідки за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки. За правилами ч.7 і 10 ст.1 ЗУ «про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає дотримання та виконання правил військового обліку, встановлені законодавством. Проте, в порушення вимог п.п.3.2. Положення №402 військовозобов`язаний ОСОБА_1 особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого перебування на військовому обліку та у встановлений термін 04 червня 2024 року не пройшов обов`язкове повторне медичне переосвідування, чим порушив правила військового обліку. Згідно п.19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487 п.3 Правил, ч.1 ст. 42 ЗУ «про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані за порушення правил військового обліку притягуються до адміністративної відповідальності, згідно із КУпАП. В контексті правопорушення, викладеного у цьому протоколі, поведінка у формі бездіяльності ОСОБА_1 набуває протиправного характеру після не проходження, без поважних причин, повторного медичного переосвідування 04 червня 2024 року. Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, яке вчинювалось в особливий період, чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено ст.63 Конституції України та права і обов`язки визначені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 11 лютого 2025 року о 09 год. 00 хв. (а.с.22).

З копії акта фіксації відмови від підпису протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КупАП вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, а також відмовився отримувати другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 , було зачитано в голос зміст протоколу, роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки передбачені ст.286 КУпАП та наголошено, що розгляд справи відбудеться о 09 год. 00 хв. 11 лютого 2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25).

11 лютого 2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень. Згідно постанови суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягає в тому, що 03 лютого 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся ОСОБА_1 із заявою про видачу військово-облікового документа на бланку у зв`язку із заміною . Під час прийому та дослідження наданих ОСОБА_1 військово-облікових документів з`ясувалося, що 17 липня 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_4 йому видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , згідно якого останній мав обов`язок особисто з`явитись до РТЦ та СП за місцем перебування на військовому обліку та 04 червня 2024 року повторно пройти медичне переосвідування. Відповідно до п.п.3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 військовозобов`язані залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення , підлягають повторному ВЛК військових комісаріатів. Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби у мирний час за станом здоров`я, а також військовозобов`язаних плав складу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз на 5 років ВЛК військових комісаріатів. За правилами ч.7 і 10 ст.1 ЗУ «про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає дотримання та виконання правил військового обліку, встановлені законодавством. Проте, в порушення вимог п.п.3.2. Положення №402 військовозобов`язаний ОСОБА_1 особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого перебування на військовому обліку та у встановлений термін 04 червня 2024 року не пройшов обов`язкове повторне медичне переосвідування, чим порушив правила військового обліку. Поведінка бездіяльності ОСОБА_1 набуває протиправного характеру після не проходження, без поважних причин, повторного медичного переосвідування 04 червня 2024 року, що свідчить про триваюче порушення ним правил військового обліку виражене в бездіяльності. ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 грн. (а.с.14-15).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.9,77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачаєтьсяз положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення №351 від 11 лютого 2025 року позивача визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Частиною першою ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

З диспозиції ч.3 вказаної статті вбачається, що остання передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 17 липня 2019 року ОСОБА_1 було поставлено на військовий облік, відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та він мав обов`язок 04 червня 2024 року повторно пройти медичне переосвідування. Проте, в порушення вимог п.п.3.2. Положення №402 військовозобов`язаний ОСОБА_1 особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого перебування на військовому обліку та у встановлений термін 04 червня 2024 року не пройшов обов`язкове повторне медичне переосвідування, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку призовників позивачем суду не надано. В свою чергу, судом в ході розгляду справи було встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у запасі у зв`язку із непридатністю до військової служби, відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

За змістом ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року, коли було оприлюдненоУказ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Згідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженогоПостановою КМУ №154 від 23 лютого 2022 року, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до п.п.3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення. Військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил України та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

З урахуванням вищевикладеного, позивач ОСОБА_1 перебуваючи на обліку військовозобов`язаних, відповідно до військового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 підлягав повторному медичному переосвідуванню 04 червня 2024 року. В порушення вимог п.п.3.2. Положення №402 військовозобов`язаний ОСОБА_1 особисто не прибув до РТЦК та СП за місцем свого перебування на військовому обліку та у встановлений термін , а саме 04 червня 2024 року не пройшов обов`язкове повторне медичне переосвідування, чим порушив правила військового обліку.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним не пройшов обов`язкове повторне медичне переосвідування, чим порушив правила військового обліку.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Частиною другою ст.77 КАС України визначено обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності.

Водночас це не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не доведені позивачем протягом розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.23 КпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд доходить висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.п.3.2. Положення №402 не проходження військовозобов`язаним повторного медичного переосвідування.

Відповідно до частини 7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Оскаржувана позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення від 11 лютого 2025 року ухвалена відповідачем в межах строків, передбачених ч.7 ст.38 КУпАП, тобто протягом трьох місяців дня виявлення адміністративного правопорушення та не пізніше одного року з дня його вчинення.

Не знайшли свого підтвердження також посилання позивача на допущені процесуальні порушення під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, які б суттєво могли вплинути на результат розгляду справи, а також порушити права позивача гарантовані ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Зокрема, позивач був присутній при складані протоколу №52 від 03 лютого 2025 року, проте відмовився від його підпису та отримання копії, протокол був складений 03.02.2025 року, а розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 11.02.2025 року, тобто у позивача було достатньо часу для надання своїх пояснень по факту обставин, які стали підставою для складання протоколу, а також своїх заперечень проти доводів відповідача.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Так, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог п.1 ч 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.7-10, 210, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст.2, 5-10, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку зверення до адміністративного суду з заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду про скасування постанови №351 від 11 лютого 2025 року винесеної тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - залишити без задоволення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення №351 від 11 лютого 2025 року винесену тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий М.М. Дзерин