Справа № 381/1901/25
Суддя: Самуха В. О.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

Ухвала

Іменем України

30 квітня 2025 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Самуха В.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови серія № 405-25 від 28.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, -

Встановив:

У квітні 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Вовк Назарій Романович звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області в порядку адміністративного судочинства з даним позовом.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зазначеній ухвалі вказано, що позивачу (його представнику) запропоновано усунути недоліки шляхом надання доказів надсилання відповідачу копій поданих до суду документів листом з описом вкладення або доказів надсилання до Електронного кабінету відповідача поданих до суду документів, а також надання суду копії оскаржуваної постанови від 28.01.2025 року № 405-25 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, копії повістки б/н від 03.02.2025 року на проходження ВЛК, копії повістки б/н на уточнення даних, копії паспорту та коду ІПН позивача.

Також, роз`яснено позивачу (його представнику) його право протягом десяти днів з дня вручення ухвали, подати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення цього строку.

На виконання вимог ухвали від 14.04.2025 року, 30.04.2025 року з використанням системи «Електронний суд» представником позивача Вовк Н.Р. було подано до суду уточнену редакцію позовної заяви, в якій він просить поновити пропущений процесуальний строк на подання позовної заяви у цій справі та вказує, що поважною причиною пропуску строку стало те, що первісне звернення було здійснено у встановлений законом строк (07.02.2025); кожного разу, звертаючись до суду, позивач діяв у межах строків, визначених судом, або одразу після усунення об`єктивних перешкод; сукупний проміжок часу понад 10 днів був обумовлений тимчасовою непрацездатністю адвоката та датою фактичного вручення ухвали від 21.03.2025.

Оцінюючи наведені представником позивача доводи щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно приписів частини 2 цієї статті, процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно приписів частини 2 статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як слідує з тексту позовної заяви, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена 28 січня 2025 року, а позов подано 10 квітня 2025 року, поза межами строків, визначених статтею 286 КАС України.

У первинній редакції позовної заяви від 10 квітня 2025 року представник позивача стверджував, що суд раніше неодноразово повертав його позовну заяву для усунення недоліків, що було зроблено у відповідності до ухвал суду, відповідно, позов було подано у встановлений строк, проте, через технічні та процедурні моменти, пов`язані з виконанням вимог суду, виникла затримка у реєстрації.

Зазначені представником позивача аргументи були визнані головуючим суддею неспроможними і в ухвалі від 14 квітня 2025 року було запропоновано позивачу та його представнику навести інші мотиви, що свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду та, як наслідок, про можливість поновлення такого строку.

На виконання вимог цієї ухвали, позивачем та його представником деталізовані аргументи щодо поважності причин пропуску звернення до суду та наведена хронологічний послідовність дій позивача щодо звернення до суду, подальшого постановлення ухвал про усунення недоліків та вчинення дій щодо усунення цих недоліків.

Наведені позивачем аргументи та додані до уточненої позовної заяви докази свідчать про те, що позивач неодноразово звертався з позовом до суду для оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28 січня 2025 року № 405-25, зокрема у справах № 381/675/25, № 381/1128/25, 381/1460/25; також в період з 26 лютого 2025 року до 28 лютого 2025 року представник позивача перебував у стані тимчасової непрацездатності.

При цьому, зміст долучених документів свідчить про те, що в межах вказаних вище адміністративних справ були винесені ухвали про залишення адміністративного позову без руху та надано строк для усунення недоліків, однак представник позивача не вчиняв дії для усунення недоліків, що стали підставою для залишення адміністративного позову без руху, а з використанням системи «Електронний суд» кожного разу подавав новий позов з тотожним предметом та підставами.

Далі, згідно приписів частини 1 статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно правової позиції, висловленої в Постанові КАС у складі ВС від 14 лютого 2024 року по справі № 140/9165/23, закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

При цьому, на переконання суду, наведені позивачем та його представником обставини для підтвердження поважності причин пропуску звернення до суду, не свідчать про їхній об`єктивний та непереборний характер, а є наслідком процесуальної поведінки позивача та його представника.

В цьому випадку головуючий суддя констатує, що право на доступ до суду є однієї із процесуальних гарантій реалізації більш широкого права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод.

Однак, згідно правової позиції, висловленої в Рішенні ЄСПЛ по справі «Креуз проти Польщі», право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку встановлення у статті 286 КАС України скорочених строків звернення до суду є законним та легітимним обмеженням, покликаним забезпечити швидкий та своєчасний розгляд цієї категорії справ.

Навпаки, не дотримання цих строків позивачем з причин, що не пов`язані з об`єктивними та непереборними перешкод, а внаслідок його процесуальної поведінки, не може бути підставою для поновлення відповідних процесуальних строків.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наведені позивачем та його представником аргументи не свідчать про поважність причин пропуску звернення до суду, при цьому, суд критично оцінює доводи представника позивача про його тимчасову непрацездатність, так як відповідні обставини існували вже після спливу строків звернення до суду, встановлених статтею 286 КАС України.

Згідно приписів частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як передбачено ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За вищенаведених обставин, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу (його представнику), роз`яснивши при цьому, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 123, 169, 294, 295 КАС України, суддя, -

Постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови серія № 405-25 від 28.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вважати неподаною і повернути представнику позивача.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Самуха В.О.