Справа № 320/29034/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року № 320/29034/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог.

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправним рішення від 10.11.2022 №99 Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, яке полягає у відмові в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення у зв?язку з відсутністю звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію ОСОБА_1 ;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити пенсію за вислугою років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 та виплатити недоотриману пенсію за період з 03.11.2022 по сьогоднішній день з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначає, що є 03.11.2022 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 54 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно Рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1-5/2018(746/15), проте отримав відмову, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 30.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 03.11.2022 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 54 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно Рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1-5/2018(746/15).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.11.2022 №99 позивачу відмовлено в призначення пенсії за вислугу років відповідно Закону №1058 в зв`язку із відсутністю звільнення з роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років про що повідомлено листом Головного управління від 05.01.2023 №2600-0211-8/2662.

Оскаржуване рішення мотивовано таким.

Відповідачем зазначено, що відповідно до наданих документів стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 20 років 12 днів.

Відповідно до довідки державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України №1-14.1/3363/22 від 28.10.2022 з 01.10.2022 дію трудового договору із позивачем призупинено на період воєнного стану.

Призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість обом сторонам трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у здійсненні призначення пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.

V. Норми права

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Закону №1058 в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148), який набрав чинності 11.10.2017, право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом № 2148 (на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачені статтями 52, 54, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 54 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII(далі - Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, керівники польотів), мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах, зокрема, чоловіки не менше 20 років по 10.10.2017 року.

Перелік посад працівників, які управляють повітряним рухом та порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу».

Згідно даної постанови правом на пенсію за вислугу років користуються працівники, які управляють повітряним рухом і мають відповідно посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, диспетчери-інструктори, керівники польотів).

Статтею 62 Закону № 1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Під час обчислення розміру пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж за період роботи після 1 січня 2004 р. обчислюватиметься за даними системи персоніфікованого обліку залежно від суми сплачених страхових внесків.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

VI. Оцінка суду

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано такі обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Закону №1058 в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148), який набрав чинності 11.10.2017, право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом № 2148 (на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачені статтями 52, 54, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію.

Відповідно до ст. 54 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, керівники польотів), мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах, зокрема, чоловіки не менше 20 років по 10.10.2017 року.

Перелік посад працівників, які управляють повітряним рухом та порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу».

Згідно даної постанови правом на пенсію за вислугу років користуються працівники, які управляють повітряним рухом і мають відповідно посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, диспетчери-інструктори, керівники польотів).

Відповідно до наданих позивачем документів його стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 20 років 12 днів, що не заперечується відповідачем.

Судом встановлено, що згідно довідки державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України №1-14.1/3363/22 від 28.10.2022 з 01.10.2022 дію трудового договору із ОСОБА_1 призупинено на період воєнного стану.

Згідно довідки ДП "Обслуговування повітряного руху України від 22.02.2023.

Дата прийняття на роботу 03 листопада 2003 року (наказ від 05.11.2003 № 51 б/о).

За час роботи зареєстровано простої:

- з 18.03.2020 по 14.07.2020 (наказ Украероруху від: 16.03.2020 № 197 «Про простій на підприємстві» та наказ Украероруху від 27.05.2020 № 410 «Про продовження простою в підприємстві»);

-з 01.03.2022 (наказ Украероруху від 01.03.2022 № 126 «Про впровадження режиму; простою й оплати праці на період воєнного стану»);

З 01.04.2022 призупинено дію трудового договору на період воєнного стану, згідні наказу Украероруху від 30.03.2022 № 140 «Про призупинення дії трудових договорів працівниками РСП «Київцентраеро» на період воєнного стану».

З 01.06.2022 поновлено дію трудового договору, згідно наказу Украероруху від 31.05.2022 № 210 «Про поновлення дії трудових договорів працівникам РСІ «Київцентраеро»».

З 01.07.2022 призупинено дію трудового договору, на період воєнного, стану, згідно наказу Украероруху від 30.06.2022 № 237 «Про призупинення дії трудових договорів працівниками РСП «Київцентраеро» на період воєнного стану».

З 01.09.2022 поновлено дію трудового договору згідно наказу Украероруху від 30.08.2022 № 597/о «Про поновлення дії трудових Договорів працівникам РСІ «Київцентраеро»».

З 01.10.2022 призупинено дію трудового договору, на період воєнного стану, згідно наказу Украероруху від 28.09.2022 № 628/о «Про призупинення дії трудових договорів працівниками РСП «Київцентраеро» на період воєнного стану».

З 01.12.2022 поновлено дію трудового договору, згідно наказу Украероруху від 28.11.2022 № 735/а «Про поновлення дії трудових договорів працівникам РСІ «Київцентраеро»».

- 31.12.2022 простій припинено (наказ Украероруху від 21.12.2022 № 375 «Про втрату чинності наказу Украероруху від 01 березня 2022 року № 126»).

У період поновлення дії трудового договору в 2022 році нарахування та виплата кошті персоналу обслуговування повітряного руху - власникам свідоцтв диспетчера УПР і чинними допусками служби аеронавігаційного обслуговування, які були залучені до робот у разі термінової потреби в мінімальній конфігурації робочих місць, відповідно до статті 11 КЗпП України.

З 01.01.2023 призупинено дію трудового договору на період воєнного стану, згідно наказу Украероруху від 29.12.2022 № 802/о «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками РСП «Київцентраеро» на період воєнного стану».

З 01.02.2023 поновлено дію трудового договору, згідно наказу Украероруху від 30.01.2023 № 50/о «Про поновлення дії трудових договорів працівникам РСП «Київцентраеро»».

Залучено працівників служби аеронавігаційного обслуговування (АНО) - власників свідоцтв диспетчера УПР до роботи з виконанням функцій відповідно до посадової інструкції, крім безпосереднього УПР. Встановлено п`ятиденний робочий тиждень з тривалістю робочого часу 40 годин на тиждень. Відмінено доплату 24% посадового окладу за роботу в шкідливих умовах праці.

Встановлено режим неповного робочого часу з 01.01.2023 відповідно до наказу Украероруху від 23.12.2022 № 786/о «Про встановлення режиму неповного робочого часу працівникам РСП «Київцентраеро» Украероруху (крім військовослужбовців)».

Таким чином суд зазначає, що трудові відносини позивача із роботодавцем не припинялись, як на момент звернення до відповідача, так і в подальшому.

Відповідно до ст. 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Статтею 62 Закону № 1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, до спеціального стажу зараховуються всі періоди роботи від дати прийняття до дати звільнення відповідно до записів, унесених до трудової книжки.

Законодавством не обумовлено, що робота на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, має відбуватися повний робочий день. Тому робота на 0,5 чи 0,25 ставки зараховується до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Під час обчислення розміру пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж за період роботи після 1 січня 2004 р. обчислюватиметься за даними системи персоніфікованого обліку залежно від суми сплачених страхових внесків.

Таким чином, у позивача наявний спеціальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, а саме за період роботи позивача, як працівника, який здійснює управління повітряним рухом і має посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, керівники польотів).

З урахуванням встановлених фактичних обставин страви суд дійшов висновку про наявність у позивача на час звернення до відповідача необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Однак, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Оскільки позивач, як на час звернення до відповідача, так і на час розгляду справи судом, роботу, яка дає право на пенсію за вислугу років не залишив, то пенсія йому не може бути призначена. Таке право позивач зможе реалізувати лише після звільнення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у позивача був наявний достатній спеціальний стаж роботи, однак оскільки позивач по теперішній час продовжує працювати, пенсія позивачеві може бути призначена лише після звільнення з роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем у спірних правовідносинах, було дотримано критеріїв правомірності, передбачених ч.2 ст.2 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог.

VIІ. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

VIІI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи, що в задоволенні позову належить відмовити підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.