Справа № 686/18447/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

30 квітня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , діюча як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради, в якому просить:

"- скасувати рішення Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради від 29.05.2024 року про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 за місцем проживання матері - ОСОБА_1 ".

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.07.2024 у справі № 686/18447/24 вказану справу за позовом ОСОБА_1 до Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради, за участю третьої особи Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, передано за підсудністю до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 13.09.2024 суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Печений Є.В. відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії та постановив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

На адресу суду 30.09.2024 від Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради надійшло клопотання про заміну належної сторони.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 686/18447/24 постановлено надіслати на адресу ОСОБА_1 копію заяви Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради про заміну неналежного відповідача у справі № 686/18447/24; зобов`язано ОСОБА_1 подати до суду, не пізніше 3 днів з дня вручення копії цієї ухвали, письмові пояснення щодо заяви Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради про заміну неналежного відповідача у справі у справі № 686/18447/24, в яких викласти свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти вказаної заяви.

До суду 24.10.2024 від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява від 24.10.2024 року, у якій остання зазначає, що не заперечує щодо заміни первинного відповідача або залучення до участі в справі другого співвідповідача, у вирішенні питання про заміну чи залучення другого відповідача покладається на думку суду.

Ухвалою суду від 04.11.2024 клопотання Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради про заміну неналежного відповідача у справі № 686/18447/24 задоволено; замінено у справі № 686/18447/24 неналежного відповідача - Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради на належного - відділ реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради (29000, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 86); розгляд справи № 686/18447/24 розпочато спочатку.

Від Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради 13.11.2024 року надійшов відзив, у якому, зазначено, що відповідач при розгляді справи покладається на думку суду.

Зазначає, що адміністратор управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради Шевчук Оксана Володимирівна та головний спеціаліст відділу реєстрації місця проживання ОСОБА_3 як представник суб`єкта надання адміністративних послуг під час опрацювання заяви ОСОБА_1 та надання їй відмови діяли в межах чинного законодавства.

Вказує, що зареєструвати місце проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю без письмової згоди одного з законних представників (батька), немає правових підстав, оскільки було подано необхідні документи або відомості не в повному обсязі, передбачені Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року №1871 та Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Позивач просить позовні вимоги задовольнити з огляду на таке.

Позивач посилається на те, що, перебуваючи в державі Ізраїль, 06 лютого 2014 року одружилася з ОСОБА_4 .

Зазначає, що у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_2 .

Як вказує позивач, 27 лютого 2018 року шлюб між нею та ОСОБА_4 був розірваний і вона разом з донькою переїхали на постійне місце проживання в Україну.

Позивач посилається на те, що на даний час вона з донькою проживає в квартирі АДРЕСА_2 , вона є співвласником-вказаноі квартири.

Зазначає, що її донька - ОСОБА_2 є громадянкою України та навчається в 3 класі комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №17 Хмельницької міської ради».

Вказує, що, із метою реєстрації місця проживання доньки, позивач звернулась із заявою до Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради.

Посилається на те, що за наслідками розгляду заяви їй відмовлено у реєстрації місця проживання дитини через відсутність згоди батька на таку реєстрацію.

Позивач вважає, що при прийнятті рішення про відмову в реєстрації місця проживання її доньки органом реєстрації не враховані норми чинного законодавства щодо вільного вибору місця проживання в Україні, законодавства щодо захисту прав дітей, міжнародно-правових актів та наявну судову практику.

Зазначає, що отримати згоду батька на реєстрацію місця проживання дитини є неможливим через відсутність інформації про його місце перебування.

Вказує, що ОСОБА_4 є уродженцем російської федерації та громадянином держави Ізраїль, після розірвання шлюбу змінив своє місце проживання, з того часу він з позивачем не спілкується, не приймав будь-якої участі у вихованні та утриманні доньки та повністю усунувся від виконання обов`язків, визначених статтею 150 Сімейного кодексу України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_5 перебуваючи в державі Ізраїль 06 лютого 2014 року одружилася з ОСОБА_4 .

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_2 .

Шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 розірваний 27 лютого 2018 року.

ОСОБА_1 разом з донькою на даний час з донькою проживає в квартирі АДРЕСА_2 та є співвласником вищезазначеної квартири.

Донька позивача- ОСОБА_2 - є громадянкою України та навчається в 3 класі комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №17 Хмельницької міської ради».

Із метою реєстрації місця проживання доньки позивач звернулась із заявою до Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради.

29 травня 2024 року Відділом реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради відмовлено ОСОБА_6 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Ашкелон, Ізраїль) у реєстрації місця проживання (перебування), посилаючись на "підпункт 3 пункту 87, пункт 33 Порядку постанови КМУ №265 від 07.02.2022 р; ст. 5 ЗУ №1871 від 05.11.2021 "Про надання публічних послуг декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач, діюча як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" (надалі - Закон №1382-IV), відповідно до Конституції України, регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

01.12.2021 набув чинності Закон України від 05.11.2021 №1871-IX "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі - Закон №1871-IX), яким урегульовані відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

За змістом статті 2 Закону №1871-IX, декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

За статтею 3 Закону №1871-IX, декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

У силу частини шостої статті 5 Закону №1871-IX, реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

За змістом частини 1 статті 9 Закону №1871-IX, у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

До заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: 1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; (...); 3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); (частина 2 статті 9 Закону №1871-IX).

У разі відсутності документів, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла (абзац перший частини третьої).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання (перебування) подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом (частина сьома).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону №1871-IX, особа, яка декларує або реєструє своє місце проживання (перебування) у житлі, яке не є власністю (співвласністю) такої особи, та за відсутності документів, що підтверджують право на проживання в цьому житлі, під час подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) або декларації про місце проживання надає згоду власника (співвласників) житла чи уповноваженої особи житла на декларування або реєстрацію особою свого місця проживання (перебування) за адресою цього житла у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі декларування або реєстрації місця проживання особою, яка є власником (співвласником) цього житла, згода інших співвласників або інших осіб, місце проживання яких зареєстровано/задекларовано в цьому житлі, не вимагається.

У силу пункту 3 частини першої статті 12 Закону №1871-IX, орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі.

Так само, пунктом 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 (надалі - Порядок), для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає: 1) заяву за формою згідно з додатками 2, 3 і 8; 2) паспортний документ особи або довідку про звернення за захистом в Україні (для осіб, які реєструють місце перебування); (...) 5) документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них; (...).

Відповідно до підпункту 3 пункту 87 Порядку, орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості.

Так, судом встановлено, що відповідач відмовив ОСОБА_6 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Ашкелон, Ізраїль) у реєстрації місця проживання (перебування), посилаючись на: "підпункт 3 пункту 87, пункт 33 Порядку постанови КМУ №265 від 07.02.2022 р; ст. 5 ЗУ №1871 від 05.11.2021 "Про надання публічних послуг декларування та реєстрації місця проживання в Україні"".

З рішення відповідача вбачається, що підставою для відмови в реєстрації місця проживання (перебування) ОСОБА_6 є відсутність згоди її батька, оскільки до заяви такої згоди надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.

Відповідно до п. 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 року, подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

З огляду на викладе, суд зазначає, що обов`язковою умовою реєстрації місця проживання особи віком до 14 років, є наявність волевиявлення обох батьків (законних представників) на проведення такої реєстрації.

Єдине виключення з цього правила, законодавство передбачає у разі, коли місце проживання дитини визначено рішенням суду.

Оскільки, позивачкою не було надано згоду батька на реєстрацію місце проживання дитини, відповідач не міг провести відповідну реєстрації місця проживання, а тому, правомірно відмовив у проведення такої реєстрації.

Однак суд зауважує, що законодавством України взагалі не передбачено механізму реєстрації дитини, у тому разі, якщо один з батьків з яким проживає дитина об`єктивно не має можливості отримати згоду іншого з подружжя, або колишнього подружжя.

Рішення органу опіку та піклування або рішення суду про визначення місця проживання, відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, можливо лише у випадку наявності спору між батьками.

Передумовою ухваленню рішення про встановлення місця проживання дитини, є взаємовиключні вимоги батьків про проживання дитини саме з одним з них.

Без наявності такого спору, діюче законодавство та судова практика в порядку цивільного судочинства, не допускає ухвалення рішення про встановлення місця проживання дитини.

Проте, як встановлено судом, позивачка позбавлена можливості отримати згоду іншого батька дитини, оскільки, зокрема, ОСОБА_4 є громадянином держави Ізраїль.

Також судом не встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_4 спілкується, бере участь у вихованні та утриманні своєї доньки.

Суд звертає увагу, що законодавцем не передбачено варіантів вирішення проблеми реєстрації малолітньої дитини, у разі якщо другий із батьків, не може з об`єктивних обставин надати згоду, або його місцезнаходження невідомо, або він взагалі не бажає брати будь-яку участі у виховані та розвитку дитини.

З огляду на викладене, у такому випадку, факт реєстрації місця проживання малолітньої дитини стає неможливим.

Разом з тим, відсутність реєстрація місця проживання дитини тягне для неї несприятливі наслідки у вигляді відсутності належного обліку з боку медичних, освітніх та соціальних служб, складнощі щодо отримання соціальних виплат, обов`язкового щеплення, прийняття до дошкільного навчального закладу та іншого.

Констатуючи прогалину у законодавстві щодо можливості реєстрації місця проживання малолітньої дитини, у разі якщо неможливо отримати згоду іншого батька з об`єктивних причин, або його місцезнаходження невідомо, або один із батьків не бажає брати будь-якої участі у її виховання, не бажає надавати згоду на її реєстрацію за місцем проживання з другим із батьків, а також не висуває вимог щодо проживання дитини з нею, суд виходить з того, що відповідно до ч.6 ст.7 КАС України, за відсутності такого закону, суд повинен виходити із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відсутність у законодавстві України регулювання порядку реєстрації місця проживання малолітньої дитини, за адресою одного з батьків, у разі якщо неможливо отримати згоду іншого батька з об`єктивних причин, або його місцезнаходження невідомо, або якщо другий з батьків не бажає брати будь-якої участі у вихованні дитини, порушує права безпосередньої цієї дитини.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги, що будь-якого іншого способу здійснити реєстрацію місця проживання малолітньої дитини діючим законодавством не передбачено, керуючись ч. 6 ст. 7 КАС України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конвенції про права дитини, виходячи з інтересів дитини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 29 травня 2024 року про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання її матері ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання її матері - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Зазначене судове рішення ухвалюються з підстав неможливості поновлення прав позивачки, в інший спосіб ніж через судове рішення.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивачки, її дитини, а також ймовірними наслідками яке може відбутися внаслідок реєстрації місця проживання дитини.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Стосовно оцінки інших аргументів (доводів), наданих сторонами, то суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 2422, 40 гривень.

За ч. 1 ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 29 травня 2024 року про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання її матері - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання її матері - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради (вул. Михайла Грушевського, 86, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29013 , код ЄДРПОУ - 36450818)

Головуючий суддя Є.В. Печений