Справа № 420/9381/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9381/25
УХВАЛА
30 квітня 2025 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши матеріали адміністративної справи позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
До суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - відповідач) , в якій просить:
Ухвалою суду від 08.04.2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали, зобов`язавши позивача надати заяву про поновлення строку звернення до суду із обов`язковим зазначенням інших обставин, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.
18.04.2025 р. представником позивача надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій просить визнати поважними підстави пропуску строку звернення до суду та поновити строк на звернення до суду з даною позовною заявою, покликаючись на на те, що є діючим військовослужбовцем, продовжує нести військову службу, та наразі займає посаду на посаді старшого штурмана (старшого диспетчера з руху літаків) Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства організації повітряного руху України, про що надає витяг з Наказу МО України від 10.09.2014 року № 527. При цьому, стверджує, що лише 27.12.2024 року з листа-відповіді відповідача №1-17.2/4633/24 дізнався про порушення своїх прав щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» під час його перебування у відрядженні угрупувань Міністерства оборони України, де виконував бойові та спеціальні завдання у період з 08.01.2024 по 14.03.2024 року.
Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та наявності підстав для його поновлення, з урахуванням вказаних доводів позивача, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Як вже зазначалось в ухвалі суду від 08.04.2025 р. про залишення позову без руху, спір у даній справі пов`язаний з недотриманням законодавства про оплату праці.
Крім того, у вищеозначеній ухвалі судом вже зазначалося, що застосуванню підлягають строки, визначені статтею 233 КЗпП України, в редакції Закону №2352-IX, яка передбачає, що тримісячний строк звернення до суду обчислюється з моменту коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права.
Оскільки позивач по теперішній час проходить військову службу у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України, то звернувшись до суду 31.03.2025 року з вказаними позовними вимогами позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, як такий, що розпочався у період лютий-квітень 2024 р відповідно та закінчився липень 2024 року.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Суд звертає увагу, що позивач повторно покликається на лист-відповідь відповідача від №1-17.2/4633/24 від 27.12.2024 р., яким відмовлено у нарахуванні та виплаті вказаної додаткової винагороди, як обставина, з якою він повязує факт обізнаності про порушення прав.
Разом з тим, в ухвалі від 08.04.2025 р. суд вже зазначав, що отримання відповіді на заяву позивача чи його представника не змінює момент, з якого особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона чи її представник почали вчиняти дії щодо реалізації права особи і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, як і не перериває такий строк.
При цьому, суд зауважує, що до спірних правовідносин не може застосовуватись порядок визначення перебігу строку звернення до суду при триваючій деліктній поведінці відповідача, оскільки у спірних правовідносинах позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів саме з дня отримання ним під час проходження служби грошового забезпечення у меншому розмірі, ніж фактично отриманому.
Щодо поважності причин, то такими слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Щодо покликання представника позивача на існуючий воєнний стан, запроваджений на території України у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, то суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків (постанови ВП ВС від 20.11.2022 у справі № 990/115/22; від 08.12.2022 у справі № 990/102/22, постанова ВС від 29.09.2022 року у справі № 500/1912/22).
Щодо посилання позивача на те, що до 20.11.2024 перебував у складі Збройних Силах України, що ускладнювало звернення до суду з позовною заявою, суд враховує наступне.
За правовим висновком постанови Верховного Суду від 29.11.2024 р. у справі №120/359/24 стосовно застосування положень статей 122 та 123 КАС України щодо пропуску процесуального строку, яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:
1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.
2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.
3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.
4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.
5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.
З наявних в матеріалах справи документів вбачається що в період з 08.01.2024 по 31.01.2024 та з 01.03.2024 по 14.03.2024 виконував бойові (спеціальні) завдання у складі угруповання морської піхоти Катран, та у складі угруповання морської піхоти Катран, оперативно-тактичному угрупованні ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого позивач надає довідки угрупування морської піхоти "Катран"МО України від 06.02.2024 р. №2022/ОКП/24/119 та від 05.03.2025 р. №2022/ОКП/24/3274. Разом з тим, відсутні докази на підтвердження обставин, які б свідчили про неможливість звернення до суду впродовж подальшого проходження військової служби .
Також, суд не враховує, наведену представником позивача обставину щодо укладення договору про надання правової допомоги між позивачем та Адвокатським об`єднанням укладено 23.03.2025 року, та подальше подання позову 31.03.2025 року, оскільки такі обставини, носять виключно суб`єктивний характер, і не є непереборними та пов`язані з поведінкою позивача у спірних правовідносинах.
Юридична необізнаність позивача не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили йому з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 540/2097/18.
Відтак, позивач не навів переконливих доводів щодо вчинення ним усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, обмеження строку на звернення до адміністративного суду не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 123, яка кореспондується з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими зокрема, передбачено, якщо заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на вищевказане та враховуючи, що позивачем пропущений строк звернення до суду, а вказана заява позивача не містить обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне в звернення до суду, суд дійшов висновку про повернення позивачу позову .

Керуючись ст.ст. 122, 123, п. 9 ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України,

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її підписання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна