Справа № 460/28086/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/28086/23 пров. № А/857/19790/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року, що ухвалила суддя Нор У.М. у м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 460/28086/23 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» до Волинської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000258/1 від 08.06.2023.

03 липня 2024 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прийняв правильне рішення про коригування митної вартості товару, оскільки, позивач на запит відповідача не надав документи, які усувають виявлені митницею, в ході митного оформлення товару, розбіжності.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що надав відповідачу необхідні документи для митного оформлення імпортованого товару, які не містили розбіжностей та підтверджували митну вартість товару за ціною договору.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» здійснює діяльність, зокрема, у сфері оптової та роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 45.31 (основний).

15.03.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (покупець) та компанія OTV International GmbH&Co.KG, ФРН (продавець) уклали контракт № 15-03/2018 (далі - контракт).

На виконання умов контракту продавець OTV International GmbH&Co.KG поставив позивачу партію товару, згідно з інвойсом № 23701296 від 31.05.2023 на суму 110023,00 євро (автомобільні оливи, спеціальні рідини, оригінальні запчастини, аксесуари та інші деталі для автомобілів різних марок).

З метою митного оформлення імпортованого товару за вказаними вище контрактом, позивач подав до митного оформлення митну декларацію № 23U74U5 від 06.06.2023. Разом з митною декларацією декларант подав такі документи: інвойс № 23701296 від 31.05.2023; зовнішньоекономічний договір контракт № 15-03/2018 від 15.03.2018; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № а686826 від 31.05.2023; автотранспортну накладну (CMR) № 951693 від 31.05.2023; договір-заявку про надання транспортних послуг № 29/05 від 29.05.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № ЗВ-0000392 від 05.05.2023; лист OTV International GmbH&Co.KG про виробників товарів та торгівельні марки від 02.02.2021; договір доручення на декларування та митне оформлення товарів № 557 від 25.04.2018; декларацію про походження товару - інвойс № R23-22133 від 31.03.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 3B-0000265 від 17.04.2023; виписку з бухгалтерської документації (рахунок-фактура) № 0068/04/23/FVW/A від 17.04.2023; зовнішньоекономічний договір - контракт № 08062022 від 08.06.2022; договір про надання послуг митного брокера № 557 від 25.04.2018; договір-заявку про надання транспортних послуг № 12/04 від 12.04.2023.

Вартість товару заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною контракту в сумі 4359581,14 грн., що складається з вартості товару 110023,00 євро та втрати на транспортування товару у сумі 58375,00 грн.

В ході митного оформлення товару відповідач виявив розбіжності у поданих до митного оформлення документах, а саме: до митного оформлення не наданий зовнішньоекономічний договір від 15.03.2018 року № 15-03/2018; рахунку про оплату транспортних послуг надав ФОП ОСОБА_1 , тоді як перевізником є «Volyn-Trans LTD». Просив позивача надати документи:

зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього у разі їх наявності;

банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів;

за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджує вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезення товарів;

транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

виписку з бухгалтерської документації;

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів.

На виконання вимоги митниці позивач подав наданий зовнішньоекономічний договір від 15.03.2018 року № 15-03/2018 та пояснив, що ФОП ОСОБА_1 є експедитор, а «Volyn-Trans LTD» є перевізником.

08.06.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000258/1.

Підставою для прийняття цього рішення є те, що позивач не усунув виявлені у поданих до митного оформлення документах. Додатково відповідач зазначив, що умовами контракту передбачена передоплата за товар, однак позивач не надав платіжних документів. Крім того, позивач надав прайс-лист від продавця товарів, а не від виробника товарів.

Відповідач визначив митну вартість за резервним методом на рівні 14,1723 євро за кг на основі раніше визначеної митної вартості згідно із митною декларацією № UA100060/2023/411556.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, який задекларований, згідно із митною декларацією № 23U74U5 від 06.06.2023, декларант має подати такі документи:

зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього у разі їх наявності;

банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів;

за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджує вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезення товарів;

транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

виписку з бухгалтерської документації;

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів.

При цьому, під час проведення консультацій, відповідач вказав на виявлені розбіжності у документах, які подані до митного оформлення, а саме:

до митного оформлення не наданий зовнішньоекономічний договір від 15.03.2018 року № 15-03/2018;

рахунок про оплату транспортних послуг надав ФОП ОСОБА_1 , тоді як перевізником є «Volyn-Trans LTD».

З цього приводу позивач пояснив:

- у графі 44 МД позивач зазначив серед переліку документів зовнішньоекономічний договір від 15.03.2018 року № 15-03/2018 із позначкою «m», яка означає, що вказаний договір надавався митниці раніше;

- ФОП ОСОБА_1 є експедитором, а «Volyn-Trans LTD» перевізником;

Апеляційний суд, надавши оцінку доводам сторін, зазначає наступне.

У графі 44 МД зазначено код документа «4100» та № 15-03/2018 із позначкою «m».

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, у графі 44 митної декларації відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з Класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії.

У Класифікаторі документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, який затверджений Наказ Міністерства фінансів України 20.09.2012 № 1011 під кодом «4100» вказується зовнішньоекономічний договір (контракт).

У Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 також зазначено, що при внесенні до графи відомостей про документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД, перед кодом такого документа проставляється символ «m».

Отже, зовнішньоекономічний договір від 15.03.2018 року № 15-03/2018 надавався відповідачу раніше під час розмитнення попередніх партій товару відповідно до цього договору, тому відповідач необґрунтовано стверджує, що позивач не надав до митного оформлення вказаний документ.

Що стосується того, що рахунок про оплату транспортних послуг надав ФОП ОСОБА_1 , тоді як перевізником є «Volyn-Trans LTD», то позивач надав договір транспортного експедирування № 329 від 14.05.2018 року, який укладений із ФОП ОСОБА_1 .

На виконання умов цього договору ФОП ОСОБА_1 залучив до здійснення перевезення товарів ТзОВ «Волинь-Транс», на підставі укладеного між ними договору перевезення вантажу № 1373 від 16.08.2022 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів наявність обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, які впливають на митну вартість товару. При цьому, витребовуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Натомість, апеляційний суд вважає, що позивач надав достатні документи, які підтверджують митну вартість товару, згідно із митною декларацією № 23U74U5 від 06.06.2023.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Поряд з тим, що сумніви митного органу щодо митної вартості товару є необґрунтованими, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000258/1 від 08.06.2023 є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

Отже, позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів необхідно задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, рішення суд першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив, що за подання позову позивач сплатив 2684 грн. та 3220,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 5904,80 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року в справі № 460/28086/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000258/1 від 08.06.2023.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір в сумі 5904,80 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот чотири гривні 80 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель