Справа № 460/12938/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 рокуСправа № 460/12938/24 пров. № А/857/6909/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави до Семидубської сільської ради Дубенського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Північно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року (суддя Друзенко Н.В., м.Рівне, повний текст складено 09 січня 2025 року), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року керівник Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави (далі керівник, Окружна прокуратура відповідно) звернувся до суду з позовом до Семидубської сільської ради Дубенського району Рівненської області (далі Сільська рада) в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.80-89), просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Сільської ради від 23.08.2024 №2094 «Про віднесення до самозалісених земельних ділянок комунальної власності» (далі Рішення №2094), яким відмовлено у віднесенні земельних ділянок до самозалісених загальною площею 74,6068 га, що знаходяться в адміністративних межах Сільської ради;

визнати протиправною бездіяльність Сільської ради щодо неприйняття рішення про віднесення земельних ділянок з кадастровими номерами :02:005:0010 загальною площею 18,75 га; :02:005:0055 загальною площею 7,50 га; :02:005:0056 загальною площею 7,4569 га; :02:005:0057 загальною площею 7,50 га; :02 :005:0008 загальною площею 6,9 га; :06:001:0147 загальною площею 19,7785 га; :07:017:0003 загальною площею 6,7214 га до самозалісених ділянок (далі спірні Земельні ділянки);

зобов`язати Сільську раду розглянути на засіданні сесії сільської ради питання про віднесення спірних Земельних ділянок до самозалісених і внести до Державного земельного кадастру (далі ДЗК) відомості про віднесення таких земельних ділянок до самозалісених.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовими рішення, його оскаржив заступник керівника Рівненської обласної прокуратури Рівненської області (далі Заступник, Обласна прокуратура), який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що Сільська рада незаконно відмовила у віднесенні спірних Земельних ділянок до самозалісених земель, попри наявність відповідного подання та акту обстеження земельних ділянок.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.

Північно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства (УЛМГ) в додаткових поясненнях підтримує вимоги апеляційної скарги, просило проводити розгляд справи у відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності Сільської ради при розгляді відповідного звернення УЛМГ щодо прийняття рішення про віднесення земель до самозалісених.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 17.05.2023 заступник голови Рівненської обласної державної адміністрації (далі ОДА) видав Доручення, яким у відповідному регіоні визначив таку хронологію завдань:

1.Районним державним адміністраціям спільно з органами місцевого самоврядування, за участі зацікавлених сторін, в тому числі представників філій Державного підтриємтва «Ліси України» провести обстеження земельних ділянок державної, комунальної та приватної форми власності, площею понад 0,5 гектара, які в подальшому можуть бути віднесенні до самозалісених ділянок, відповідно до положень статті 57-1 Земельного кодексу України (далі ЗК). Про виконання доручення просив інформувати УСМГ до 01.07.2023 за відповідною формою, долучивши викопіювання зазначених земельних ділянок.

2.УЛМГ провести аналіз наданої інформації та підготувати подання органам місцевого самоврядування для прийняття відповідного рішення стосовно віднесення земельних ділянок до самозалісених з подальшим внесенням відомостей до ДЗК.

3.Органам місцевого самоврядування на підставі подання УЛМГ розглянути питання щодо передачі вищевказаних земельних ділянок в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

4.Районним державним адміністраціям спільно з органами місцевого самоврядування в термін до 15.07.2023 надати інформацію УДМГ для визначення способів проведення заліснення земель наданих на виконання доручення № дор.116/01-61/22 від 16 грудня 2022 року за рахунок коштів місцевих бюджетів та коштів від лісогосподарських та сільськогосподарських втрат (далі Доручення; а.с.11-12).

Так, відповідно до вимог зазначеного Доручення, складено Акт обстеження земель сільсько-господарського призначення державної та комунальної власності на території Семидубської територіальної громади Дубенського району (далі ТГ) на предмет віднесення їх до самозалісених ділянок (далі Акт; а.с.15-16).

Даний акт датований 03.06.2024, складений в м.Дубно і підписаний: головним лісничим філії «Дубенське лісове господарство» Державного підприємства «Ліси України» (далі Філія, ДЛГ, ДП відповідно) В.Чеботарьовим, інженером цього ж лісового господарства О.Целюхом, лісничим Мирогощанського лісництва А.Ліщиною, лісничим Любомирського лісництва О.Грицайчуком, лісничим Соснівського лісництва В.Остапчуком та лісничим Майданського лісництва С.Семеновичем.

Зі змісту Акту встановлено, що комісією в складі перелічених вище осіб, проведено ідентифікацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності ТГ, які зайняті деревно-чагарниковою рослинністю та можуть бути віднесені до самозалісених ділянок. При цьому вказано, що обстеженню підлягали лише наступні ділянки:

земельна ділянка розташована поблизу с.Майдан, кадастровий номер : 02:005:0010 площа ділянки 18,75 га,

земельна ділянка розташована поблизу с.Майдан, кадастровий номер : 02:005:0012 площа 22,4569 га,

земельна ділянка розташована поблизу с.Майдан, кадастровий номер : 02:005:0008 площа ділянки 6,9 га,

земельна ділянка розташована поблизу с.Ясинівка, кадастровий номер :06:001:0147 площа ділянки 19,7785 га,

земельна ділянка розташована поблизу с.Клипець, кадастровий номер :07:017:0003 площа ділянки 6,7214 га.

По кожній з перелічених ділянок вказано: «Ділянка заліснена частково, самосів розміщений групами, перебуває у розладнаному стані».

Керуючись вимогами статті 57-1 ЗК, УЛМГ листом від 20.06.2024 №02-813 зверталось до Сільської ради з проханням винести рішення про віднесення земельних ділянок загальною площею 74,6068 га, які знаходяться на території ТГ, до самозалісених, а саме: кадастровий номер :02:005:0010 площа ділянки 18,75 га; кадастровий номер :02:005:0012 - площа самозалісеної ділянки 22,4569 га; кадастровий номер :02:005:0008 - площа самозалісеної ділянки 6,9 га; кадастровий номер :06:001:0147 - площа самозалісеної ділянки 19,7785 га; кадастровий номер :07:017:0003 - площа самозалісеної ділянки 6,7214 га. (а.с.13-14).

22.07.2024 Окружна прокуратура листом №51/2-776ВИХ-24 зверталася до Сільської ради з приводу результатів розгляду листа УЛМГ від 20.06.2024 №02-813 (а.с.17).

У відповідь на таке звернення Сільська рада повідомила позивача, що на підставі рішення сесії Сільської ради від 05.03.2024 №1939, було проведено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0012 площею 22,4569 га на три земельні ділянки, а саме: з кадастровим номерами :02:005:0055 загальною площею 7,50 га, :02:005:0056 загальною площею 7,4569 га, :02:005:0057 загальною площею 7,50 га.

В подальшому Сільською радою 23.08.2024 прийнято Рішення №2094 згідно якого відмовлено у віднесенні до самозалісених земельних ділянок комунальної власності (сільськогосподарського призначення) Сільської ради з кадастровими номерами: :02:005: 0010, :02:005:0055, :02:005:0056, :02:005:0057, :02:005:0008, :06:001:0147 та :07:017:0003 загальною площею 74,6068 га.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частинами другою та третьою статті 1 Лісового кодексу України (далі ЛК) визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно частини дванадцятої статті 1 ЛК самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Згідно зі статтею 7 ЛК ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Указом Президента України «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів» №228/2021 від 07.06.2021 (далі Указ), з метою збереження лісового фонду України, належного захисту і відтворення лісів, створення сприятливих умов для ведення лісового господарства на засадах сталого розвитку з урахуванням природних та економічних умов, забезпечення прав громадян на безпечне довкілля започатковано з 2021 року реалізацію екологічної ініціативи «Масштабне залісення України». З цією метою Кабінету Міністрів України велено:

1) розробити у двомісячний строк та внести на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо удосконалення системи охорони, захисту і відтворення лісів, у тому числі самосійних, стимулювання лісорозведення, збереження та відновлення природних екосистем;

2) розробити та затвердити державну цільову програму «Масштабне залісення України», спрямовану на розв`язання проблемних питань лісовпорядкування, насамперед щодо охорони, захисту, використання та відтворення лісів;

3) ужити в установленому порядку заходів щодо:

- реформування лісового господарства, у тому числі удосконалення системи управління державними лісогосподарськими підприємствами;

- ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності з метою їх подальшого використання для досягнення оптимальної лісистості України;

- забезпечення належного фінансування у 2022 році та наступних роках заходів з охорони, захисту, використання та відтворення лісів;

- запровадження механізмів залучення інвестицій для відновлення лісів та лісорозведення.

20.06.2022 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів» (далі Закон №2321-IX), набрав чинності 10.07.2022.

Цим Законом, зокрема, доповнено главу 11 ЗК статтею 57-1 такого змісту: « 1. Самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом. 2. Віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею. Віднесення земельної ділянки, що перебуває у користуванні, заставі, до самозалісеної ділянки здійснюється за погодженням із землекористувачем, заставодержателем. Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. 3. Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру. 4. Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою. 5. Віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру».

Крім того, з метою реалізації вказаної норми частину четверту статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доповнено абзацом 4, яким передбаченого, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 ЗК приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що будь-який інший нормативно-правовий акт, крім положень статті 57-1 ЗК, не визначає процедуру віднесення земель до самозалісених.

Також внесено відповідні доповнення і до статті 184 ЗК, за змістом яких «визначення самозалісених ділянок» віднесено до змісту землеустрою.

Цим же Законом, внесено доповнення в частину першу статті 36 Закону України «Про землеустрій», і відповідно до такого доповнення «ґрунтові, геоботанічні та інші обстеження земель при здійсненні землеустрою проводяться з метою отримання інформації про якісний стан земель, а також для виявлення самозалісених ділянок, земель, що зазнають впливу водної та вітрової ерозії, підтоплення, радіоактивного та хімічного забруднення, інших негативних явищ».

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №2321-IX, Кабінету Міністрів України велено у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити проведення інвентаризації самозалісених ділянок та вжити заходів із забезпечення ведення лісового господарства на таких ділянках.

Кабінет Міністрів України на реалізацію зазначеної функції окремого нормативно-правового акту не приймав.

Відповідно, єдиним нормативним актом, який регулює відповідне питання є «Порядок інвентаризації земель», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №476 від 05.06.2019 (далі Порядок №476). Пунктом 2 такого Порядку визначено, що інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 29.09.2022 № 404 затверджено «Положення про міжрегіональні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України».

Міжрегіональні управління лісового та мисливського господарства (далі - Управління) підпорядковуються - Держлісагентству та є його територіальними органами.

Управління та його посадові особи в межах своїх повноважень мають право:

-залучати до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань вчених і фахівців, спеціалістів органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками), представників інститутів громадянського суспільства;

-одержувати в установленому законодавством порядку для здійснення покладених на них функцій інформацію, документи і матеріали від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на них завдань;

-проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, а також у галузі мисливського господарства та полювання.

Слід зазначити, що алгоритм віднесення заліснених земельних ділянок до самозалісених передбачає:

ідентифікацію самозалісених земельних ділянок за допомогою картографічних матеріалів і натурних обстежень;

направлення подання органом центральної виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства до територіальної громади;

віднесення заліснених земельних ділянок до категорії самозалісених органом місцевого самоврядування;

прийняття рішення про передачу самозалісених ділянок до лісового фонду лісокористувачів або створення спеціального підрозділу територіальними громадами для забезпечення ведення лісового господарства на цих землях.

Так, як уже вказано вище, на виконання Закону №2321-IX, Указу, Указу Президента України від 29.09.2022 №675/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29 вересня 2022 року «Про охорону, захист, використання та відтворення лісів України в особливий період» заступник голови ОДА 17.05.2023 видав Доручення, яким у відповідному регіоні визначив відповідну хронологію завдань.

Відповідно до зазначеного доручення, на першому етапі ідентифікації самозалісених ділянок на відповідній території мало відбутися обстеження земельних ділянок державної, комунальної та приватної форми власності, площею понад 0,5 гектара, які в подальшому можуть бути віднесенні до самозалісених. Таке обстеження мало бути проведено комісією, до складу якої повинні увійти представники Дубенської районної державної адміністрації (далі РДА), Сільської ради та філій ДП. Результати обстеження мали бути оформлені за відповідною формою, з долученням викопіювання відповідних земельних ділянок.

Однак, як видно з Акту, він складений та підписаний лише представниками філій ДП. Жодного представника РДА та Сільської ради до складу комісії не включено. В складі комісії хоча номінально рахується «спеціаліст відділу земельних відносин Семидубської ТГ», але при цьому навіть не зазначено, хто ця особа, яке має прізвище та ім`я. Підпис такого члена комісії у відповідному полі відсутній. Наведене однозначно свідчить на користь того, що такий спеціаліст участі в роботі комісії не брав.

Відповідно, так звана інвентаризація/ідентифікація самозалісених ділянок на відповідній території оформлена комісією, в неправомочному складі, що за жодних умов не може вважатися прийнятним.

Також слід зазначити, що в такому Акті зазначена інформація, яка нічим не підтверджена, і викликає небезпідставні сумніви у її достовірності.

До акту не долучено ні викопіювання відповідних земельних ділянок, як вимагалося в Дорученні, ні будь-яких інших матеріалів (відсутні будь-які дані про ґрунтові, геоботанічні та інші обстеження земель, які вимагаються для виявлення самозалісених ділянок; немає даних про фотофіксацію самозалісення, інформації про земельно-кадастрові, топографо-геодезичні, інші зйомки тощо).

Комісією зазначено про те, що ними проведено ідентифікацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності ТГ, які зайняті деревно-чагарниковою рослинністю та можуть бути віднесені до самозалісених ділянок. При цьому вказано, що обстеженню підлягали лише наступні ділянки:

земельна ділянка розташована поблизу с.Майдан, кадастровий номер : 02:005:0010 площа ділянки 18,75 га,

земельна ділянка розташована поблизу с.Майдан, кадастровий номер : 02:005:0012 площа 22,4569 га,

земельна ділянка розташована поблизу с.Майдан, кадастровий номер : 02:005:0008 площа ділянки 6,9 га,

земельна ділянка розташована поблизу с.Ясинівка, кадастровий номер :06:001:0147 площа ділянки 19,7785 га,

земельна ділянка розташована поблизу с.Клипець, кадастровий номер :07:017:0003 площа ділянки 6,7214 га.

По кожній з перелічених ділянок вказано: «Ділянка заліснена частково, самосів розміщений групами, перебуває у розладнаному стані».

Таке формулювання, наряду з тим, що в Акті не зазначено, як відбувалося обстеження на місцевості, як і що зафіксовано під час огляду, який відсоток ділянки вкритий лісовою рослинністю і якою саме (не вказано ні вид рослинності, ні її приблизний вік), свідчить на користь того, що ідентифікація земель фактично не відбувалася.

При цьому, під час судового розгляду справи, судом першої інстанції на підставі аналізу відкритих даних з земельного кадастру по земельних ділянках з кадастровим номером :02:005:0012, площею 22,4569 га, :07:017:0003 площею ділянки 6,7214 га, :06:001:0147 площею 19,7785 га, :02:005:0010 площею 18,75 га та з кадастровим номером :02:005:0008 площею 6,9 га поставлено під сумнів їх ідентифікацію, як самозалісених. До того ж, на час складання Акта, в ДЗК земельної ділянки з кадастровим номером : 02:005:0012, площею 22,4569 га не обліковувалось, натомість з 02.05.2024 в ДЗК обліковано вже сформовані при поділі три земельні ділянки :02:005:0055, :02:005:0056 та :02:005:0057 (а.с.22-30). Наведене може свідчити на користь того, що комісія проводила ідентифікацію ділянок виключно на підставі відкритих даних земельного кадастру. Також слід зауважити, що Сільською радою право оренди на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва було виставлено на земельні торги (аукціон), і дві з трьох таких ділянок за результатами торгів вже передані в оренду на 10 років. Викуп права оренди відповідних земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва свідчить про їх приналежність саме до сільськогосподарських угідь і про придатність для використання за цільовим призначенням, що ставить під сумнів ідентифікацію їх як самозалісених. Що стосується земельних ділянок з кадастровим номером :02:005:0010 площею 18,75 га та з кадастровим номером :02:005:0008 площею 6,9 га, то в Акті зазначено про те, що вони безпосередньо примикають до земель лісового фонду Майданського лісництва, хоча відкриті дані земельного кадастру свідчать про зворотне. Крім того, зазначені дані свідчать якраз про те, що навколо них розташовані значні території угідь, які можуть бути віднесені до самозалісених. Зазначені угіддя несформовані як об`єкти цивільних прав, а відтак саме вони в першу чергу підлягали інвентаризації при здійсненні землеустрою для виявлення самозалісених ділянок. Втім, ні комісією, ні будь-яким іншим суб`єктом відповідних правовідносин, інвентаризація таких земель не була ініційована взагалі.

В розрізі викладеного апеляційний суд, вважає за необхідне вказати на те, що Акт обстеження спірних Земельних ділянок не несе інформативного характеру. В ньому відсутні будь-які належні відомості і він не підтверджений жодними допустимими доказами на підставі яких можна було б стверджувати, що перелічені в ньому земельні ділянки є самозалісеними. В Акті лише припускається, що вони можуть бути самозалісені.

В свою чергу, апеляційний суд зауважує, що судом апеляційної інстанції по справі 260/5797/24, яка переглядалась іншою колегією суддів, надано оцінку обстеження земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності на предмет віднесення їх до самозалісених ділянок, зокрема в цьому акті зазначено, площу спірної земельної ділянки з GPS координатами, її межі, якою рослинністю (деревами, кущами, насадженнями вона самозалісена, вік цих насаджень, відсоток залісеності тощо.

Розглядуваний ж у цій справі Акт жодним чином не можна розглядати як документ на підставі якого можна стверджувати про інвентаризацію/ідентифікацію спірних Земельних ділянок.

Що стосується УЛМГ, яке мало провести аналіз наданої комісією інформації та підготувати подання органам місцевого самоврядування для прийняття відповідного рішення стосовно віднесення земельних ділянок до самозалісених, то суд першої інстанції вірно вказав на те, що зазначений суб`єкт владних повноважень, обмежив свою роль у виконанні відповідної функції лише написанням ТГ супровідного листа від 20.06.2024 №02-813 до Акту з проханням винести відповідне рішення. При цьому, у зазначеного суб`єкта навіть не виникло зауважень до Акту, який є дефектним і таким, що не підтверджується жодними графічними чи іншими матеріалами.

Відповідно, докази про проведення УЛМГ аналізу наданої комісією інформації та підготування на підставі такого аналізу обґрунтованого подання, відсутні.

Резюмуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що за обставин, що склалися у межах спірних відносин Сільська рада була позбавлена можливості прийняти інше ніж оскаржуване Рішення №2094, так як кожен із суб`єктів на якого покладена функція забезпечення порядку інвентаризації/ідентифікації земель, як самозалісених, порушили так званий алгоритм віднесення заліснених земельних ділянок до самозалісених, а саме:

неналежне виконання Доручення ОДА. В матеріалах справи відсутні належні докази того, РДА забезпечено спільне з органами місцевого самоврядування, в тому числі і представниками філій ДП обстеження (натурне обстеження), інвентаризацію/ідентифікацію спірних Земельних ділянок для визначення можливості їх віднесення до самозалісених. Оскільки на виконання Закону №2321-IX, Кабінет Міністрів України не прийняв відповідного порядку проведення інвентаризації самозалісених ділянок та вжиття заходів із забезпечення ведення лісового господарства на таких ділянках. Натомість, те обстеження про яке йдеться у вказаному спорі, результати по якому викладені у Акті, який складений без участі представника Сільської ради, жодним чином не підтверджує та не відображає проведення інвентаризації/ідентифікації спірних Земельних ділянок. В цьому Акті лише перелічено земельні ділянки, вказано що вони частково самозасіяні, перебувають у розладнаному стані. Однак у Акті не зафіксовано, яким чином проводилась ідентифікація Земельних ділянок, чи це було лише на підставі картографічних матеріалів, чи натурне обстеження, також не вказано межі відповідних земельних ділянок, якими рослинами, деревами, насадженнями засіяні ці земельні ділянки, який їх приблизний вік, який відсоток такого засіяння, чи перебувають ці ділянки у іншій ніж комунальна власність тощо. Те що відповідач самостійно надав інформацію про наявність Земельних ділянок на території ТГ та не заперечував факту їх залісення, ще не можна розцінювати як факт, що ці Земельні ділянки мають набути статусу самозалісених, так як перш за все має бути дотримано порядок віднесення їх до самозалісених, чого вданому випадку не було.

складання подання (супровідний лист від 20.06.2024 №02-813) без належної перевірки інформації що зазначена в Акті. Відсутність об`єктивної оцінки інформації, що наведена в Акті є наслідком того, що так зване подання є не змістовне, не конкретне та без перевірки фактів, що стали причиною його прийняття/складання.

Ні РДА, ні представниками УЛМГ, ні Сільською радою не вчинено всіх можливих заходів: з`ясування, які саме земельні ділянки можуть бути віднесені до самозаліснених земельних ділянок; не створено комісії у належному складі для обстеження вказаних земельних ділянок; відсутні докази обстеження земельних ділянок на предмет їх ймовірного самозаліснення, з`ясування факту чи не перебувають вказані ділянки у власності чи користуванні інших осіб, комунальній власності.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах та, зокрема, у постанові від 26 вересня 2024 року у справі № 990/167/24, зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Тобто бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні були бути вчинені, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.

Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність протиправної бездіяльності Сільської ради при розгляді відповідного звернення УЛМГ щодо прийняття рішення про віднесення земель до самозалісених.

Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич

Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.