Справа № 240/2337/25
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/2337/25

категорія 104020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Федорчук Д.В.,

представника позивача Войцешука В.В.,

представників відповідача Загоровської Т.В., Лях І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 131-132, 185), просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Коростишівської міської ради № 326 від 02.11.2021 року «Про затвердження Генеральних планів та планів зонування сіл Стрижівка, Колодязьки, Вільня Коростишівської міської ради Житомирської області» в частині дії на земельні ділянки кадастрові номери: :05:000:0104, :05:000:0094, :05:000:0095, :05:000:0097 на території Стрижівської сільської ради Коростишівської міської громади Житомирського району.

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Коростишівської міської ради №326 від 02.11.2021 року «Про затвердження Генеральних планів та планів зонування сіл Стрижівка, Колодязьки, Вільня Коростишівської міської ради Житомирської області»; вказаним Генеральним планом та планом зонування (зонінгу) сіл Стрижівка, Колодязьки, Вільня Коростишівської міської ради Житомирської області належні Позивачу земельні ділянки сільськогосподарського призначення віднесено до рекреаційної зони; Позивача про заплановані обмеження щодо його майна не повідомлено ні особисто, ні в спосіб, що в умовах нормальної життєдіяльності міг би викликати інтерес до перевірки дій Відповідача щодо майна Позивача; спірним рішенням визначено переважні (санаторії різного профілю, санаторії-профілакторії для дорослих, бази відпочинку, пансіонати, які мають умови для оздоровлення, курортні готелі, спа-готелі, кліматопавільйони, пляжі) й супутні види використання земельних ділянок Позивача, нехарактерних для сільського господарства; тим же рішенням встановлено заборону на розміщення транзитних транспортних потоків, комунальних об`єктів та виробничих об`єктів і останнє обмеження саме по собі, окремо від інших аргументів даного позову вимагає скасувати оскаржуване рішення з огляду на унеможливлення організації сільськогосподарського виробництва на землі сільськогосподарського призначення.

Ухвалою від 18.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 109-110), в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що відповідно до п.2 ст. 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зміна функціонального призначення території не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були (надані) у власність до встановлення нового функціонального призначення територій, також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим в межах такої зони.

Позивач подав відповідь на відзив (а.с. 125-126), в якіій просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (а.с. 134-135) в яких зазначив, що земельні ділянки з кадастровими номерами :05:000:0104, :05:000:0094, :05:0095, :05:000:0097 знаходяться у приватній власності Позивача та входять в межі розробленого генерального плану та плану зонування села Стрижівка. На цих земельних ділянках побудовано будівлі відпочинку та знаходиться штучна водойма, тому відповідно до генерального плану та плану зонування ці землі знаходяться в рекреаційній зоні водних об`єктів та зоні розміщення установ відпочинку.

Відповідач подав додаткові пояснення по справі (а.с. 203-205, 236-238), в яких просив відмовити в задоволенні позову оскільки жодних пропозицій щодо коригування генерального плану с. Стрижівка від позивача не надходило; генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується загалом на населений пункт, без поділу на земельні ділянки (тобто без виділу земельних ділянок в межах кадастрових номерів), а тому не може бути скасований частково (в межах кадастрових номерів).

Позивач подав додаткові пояснення (а.с. 214-216), в яких просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні:

- представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що спірним рішенням, яким земельні ділянки позивача віднесена до земель рекреаційного призначення порушуються права позивача на використання належних йому на праві власності земельних ділянок;

- представники відповідача щодо задоволення позову заперечували, зазначивши, що затвердження спірним рішенням генерального плану відбулось відповідно до діючого законодавства; віднесення земельних ділянок позивача до рекреаційної зони, не перешкоджає йому використовувати їх для ведення ведення сільського господарства, однак не дозволяє змінювати призначення цих земель.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності, згідно договорів купівлі продажу земельної ділянки від 09.03.2013 № 535 (а.ч. 71-74), від 08.11.2011 № 4855 (а.с.77-80), від 08.11.2011 № 4854 (а.с. 83-86) та Державного акту на право власності на земельну ділянку № 084489 (а.с. 93-93а), належать земельні ділянки за кадастровим номером :05:000:0104 загальною площею 1,775 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, Стрижівська сільська рада (за межами населеного пункту); кадастровим номером :05:000:0097 загальною площею 2,000 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, Стрижівська сільська рада; кадастровим номером :05:000:0094 загальною площею 2,000 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, Стрижівська сільська рада; кадастровим номером :05:000:0095 загальною площею 2,000 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, Стрижівська сільська рада.

Право власності підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 75-76, 81-82, 87-88).

Рішенням 16 сесії 8 скликання Коростишівської міської ради № 326 від 02.11.2021 (а.с. 44) затверджено "Генеральні плани та плани зонування сіл Стрижівка, Колодязьки, Вільня Коростишівської міської ради Житомирської області".

Згідно вищезазначеного рішення відповідача земельні ділянки з кадастровими номерами :05:000:0104, :05:000:0094, :05:000:0095, :05:000:0097, віднесено до рекреаційної зони, що сторонами не заперечується.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернувся з позов до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 316 цього Кодексу правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами першою, другою статті 375 Цивільного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до частини четвертої статті 373 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

У статті 90 Земельного кодексу України встановлені права власників земельних ділянок, згідно якої власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди; самостійно господарювати на землі та ін.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Судом встановлено, що рішенням Коростишівської міської ради № 326 від 02.11.2021 затверджено містобудівну документацію "Генеральні плани та плани зонування сіл Стрижівка, Колодязьки, Вільня Коростишівської міської ради Житомирської області".

Згідно із зазначеним Планом зонування земельні ділянки, кадастровими номерами :05:000:0104, :05:000:0094, :05:000:0095, :05:000:0097 віднесено до рекреаційної зони.

Судом встановлено, що земельні ділянки під кадастровим номером :05:000:0104 09.03.2013, :05:000:0097 08.11.2011, :05:000:0094 08.11.2011, :05:000:0095 06.10.2011 були передані у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, вказаним земельним ділянкам присвоєно відповідний статус (землі сільськогосподарського призначення), а право власності на них зареєстровано відповідно до норм чинного законодавства.

При наявності генерального плану села Стрижівка 1970 року (а.с. 243-244), який не відносив вказані вище земельні ділянки за функціональним призначенням до рекреаційної зони, оскільки на той час не існувало земельної ділянки під вказаним кадастровим номером, як об`єкта цивільних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Земельного кодексу України, на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. На таких землях (крім земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельних ділянок, зайнятих об`єктами фізичної культури і спорту, інших аналогічних об`єктів) допускається будівництво відповідно до чинної містобудівної документації об`єктів житлового та громадського призначення, що не порушують режим використання земель рекреаційного призначення.

Виходячи з наведених норм права та встановлених по справі дійсних обставин, на переконання суду, віднесення належної позивачу на праві приватної власності земельної ділянки до рекреаційної, порушує його право приватної власності на землю щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.06.2022 року у справі 480/3000/20.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі Рисовський проти України, Суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (справи Беєлер проти Італії, Москаль проти Польщі).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (справи Лелас проти Хорватії від 20.05.2010 року та Тошкуце та інші проти Румунії від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (справа Беєлер проти Італії).

Частиною 4 статті 415 Цивільного кодексу України передбачено, що землекористувач зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Отже, позивач, як власник земельної ділянки, за умови використання ним цієї земельної ділянки в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства, не може бути обмежений у праві користуватися цією земельною ділянкою.

Крім того, частиною третьою статті 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що зонування території здійснюється з дотриманням, зокрема, вимог урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території.

У спірних правовідносинах формування спірних земельних ділянок та встановлення їх цільового призначення, відбулося раніше, аніж відповідачем затверджена містобудівна документація, якою земельні ділянки позивача були віднесені до рекреаційних зон.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.9 ст.264 КАС України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Згідно з частиною 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

За правилами частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

У постановах від 15.05.2019 у справі №363/3786/17, від 16.10.2019 у справі №363/3101/17 Велика Палата Верховного Суду, а також у постановах від 03.02.2020 у справі №826/16737/18, від 14.07.2021 у справі №260/20/19, від 20.09.2021 у справі №809/1806/16, 11.12.2019 у справі № 369/7296/16-а, 04.03.2020 у справі № 450/1236/17, 09.04.2020 у справі № 807/150/16 Верховний Суд дійшов висновку, що містобудівна документація на місцевому рівні, в т.ч. генеральний план населеного пункту, за своєю правовою природою та з огляду на процедуру прийняття, є нормативно-правовим актом.

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині, що стосується зазначених земельних ділянок позивача, а тому рішення Коростишівської міської ради №326 від 02.11.2021 року «Про затвердження Генеральних планів та планів зонування сіл Стрижівка, Колодязьки, Вільня Коростишівської міської ради Житомирської області» в частині затвердження містобудівної документації із віднесенням земельних ділянок, кадастровий номер: :05:000:0104, :05:000:0094, :05:000:0095, :05:000:0097 до рекреаційної зони є протиправним та нечинним.

Враховуючи задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1211,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Коростишівської міської ради (вул. Дарбіняна, 11, м. Коростишів, Житомирська обл., 12501, код 04053660) задовольнити.

Визнати протиправним та нечиним рішення Коростишівської міської ради № 326 від 02.11.2021 року «Про затвердження Генеральних планів та планів зонування сіл Стрижівка, Колодязьки, Вільня Коростишівської міської ради Житомирської області» в частині віднесення земельних ділянок, кадастровий номер: :05:000:0104, :05:000:0094, :05:000:0095, :05:000:0097 до рекреаційної зони.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Коростишівської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк