Справа № 300/5181/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/5181/24 пров. № А/857/24528/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року (суддя Боршовський Т.І., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Івано-Франківськ, дата складання повного рішення не зазначено),

в адміністративній справі №300/5181/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

встановив:

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі відповідач-2), в якому просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві №18 від 05.06.2024 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу роботу: в Івано-Франківській трикотажній фабриці з 21.07.1982 по 02.08.1984 на посаді в`язальниці в`язального участка № 2; в Надвірнянському АТП 08012 (згодом реорганізоване в Надвірнянське АТП 12628) з 09.08.1984 по 16.06.1987, з 17.06.1990 по 28.07.1991, з 29.07.1994 по 31.12.1998 на посадах заправника 3-го розряду, технік технічного відділу; період отримання допомоги по безробіттю у Надвірнянському районному центрі зайнятості Івано-Франківської області з 20.09.2004 по 15.09.2005; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити і виплачувати позивачу з 10.06.2024 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції подали кожен окремий відзив на позовну заяву. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві №18 від 05.06.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.05.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення за результатами її розгляду, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 21.07.1982 по 02.08.1984, з 09.08.1984 по 16.06.1987, з 17.06.1990 по 28.07.1991, з 29.07.1994 по 31.12.1997, та період отримання допомоги по безробіттю з 20.09.2004 по 15.09.2005, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 гривень 40 копійок та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився (відповідач-2) та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю обставинам справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт, зазначає, що страховий стаж позивача на дату звернення становить 23 років 02 місяці 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою визначено необхідний страховий стаж 30 років. Вказує апелянт на те, що до страхового стажу відповідачем правомірно не зараховано період з 21.07.1982 по 02.08.1984, оскільки не зазначено дату та підставу для звільнення. Також звертає увагу скаржник на те, що відсутні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 06.09.2024 та винести рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 10.05.2024 року до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням екстериторіального принципу призначення та перерахунку пенсій на заяву позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 17.05.2024 № 18 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 23 роки 02 місяці 7 днів. Також зазначено, що до стажу роботи не зараховано періоди роботи зігдно трудової книжки від 21.07.1982 № НОМЕР_1 , оскільки наявна невідповідність печатки на першій сторінці та в записі №2 з часом заповнення трудової книжки (а.с. 31-32).

29.05.2024 позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 51-52). До якої долучила паспорт громадянина України (а.с. 47-49); довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 50); архівну довідку Державного архіву Івано-Франківської області від 28.05.2024 № В-28/06-07 про прийняття на роботу з 31.07.1982 в Івано-Франківську трикотажну фабрику (а.с. 53); диплом серії НОМЕР_2 від 20.07.1982 (а.с. 54); архівну довідку Надвірнянської РДА від 02.02.2024 № В-66/01-15 про заробітну плату з січня 1994 року по грудень 1999 року (а.с. 55); посвідчення серії НОМЕР_3 від 13.05.2003 (а.с. 58); свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 22.07.1987 (а.с. 59); свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 16.08.1991 (а.с. 60); свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 19.03.1987 (а.с. 61); трудову книжку серії НОМЕР_7 від 21.07.1982 (а.с. 63-66).

За принципом екстериторіальності заяву переслано на розгляду ГУ ПФУ в м.Києві.

Рішенням ГУ ПФУ м.Києві від 05.06.2024 № 18 відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу (наявний страховий стаж 23 роки 02 місяці 07 днів). Додатково повідомлено позивача щодо не зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 21.07.1982 по 1984, оскільки не зазначено дату та підставу про звільнення (а.с.34).

Вважаючи рішення відповідача-2 про відмову у призначенні спірної пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Таким чином, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону №1058-IV є наявність необхідного страхового стажу (в тому числі пільгового) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є громадянкою України, на час звернення за призначенням пенсії її вік склав 60 років.

Судом встановлено, що Головним управління Пенсійного фонду України в м.Києві не зарахованого позивачу період роботи з 21.07.1982 по 02.08.1984 - до страхового стажу.

Як встановлено судом, відповідач у своєму рішенні від 05.06.2024 № 18 визначає страховий стаж ОСОБА_1 як 23 роки 02 місяці 07 днів.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з статтею 62 Закону№1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 1.1. Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (пункт 2.2 Інструкції №58).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції №58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції №58).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.;05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції № 162).

У пункті 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за N таким-то недійсний».

Пунктом 8 Інструкції №162 визначено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється у порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робочих та службовців». Згідно із пунктом 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, також регулюються указаною вище постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 та Інструкцією №162.

У відповідності до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робочих та службовців» відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, визначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Згідно з приписами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» (відповідно до якої прийнято Інструкцію №58), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Посилання (відповідача-2) на те, що записи містять недоліки, а саме, не зазначено дату та підставу про звільнення в довідці від 28.05.2024 №В-28/06-07 та посилання відповідача-1, що наявна невідповідність печатки на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_7 від 21.07.1982 та записі № 2 з часом заповнення трудової книжки є обов`язком уповноваженої особи підприємства, на якому працює (працювала) особа, а не обов`язком позивача. Позивач не може нести відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок і як наслідок, позбавлятися права соціального захисту.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що наведена у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а та від 17.07.2018 у справі №220/989/17.

Судом встановлено, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подав, в тому числі трудову книжку НОМЕР_7 від 21.07.1982, яка містить, такі відомості:

-з 21.07.1982 прийнята на посаду в`язальниці 4 розряду в`язальної дільниці № 2 Івано-Франківської трикотажної фабрики;

-з 02.08.1984 звільнена із займаної посади (а.с.зв-63).

Так, на підтвердження спірного періоду роботи позивачем подано відповідачу і долучено до матеріалів справи, архівну довідку Державного архіву Івано-Франківської області від 28.05.2024 № В-28/06-07, згідно з якою ОСОБА_2 була прийнята на посаду в`язальниці ІV розряду Івано-Франківської трикотажної фабрики з 21.07.1982 (наказ від 19.07.1982 № 168-к). Підстава: Р-1349, оп. 1 ос, спр. 24 «а». арк. 239. В особових рахунках працівників Івано-Франківської трикотажної фабрики за 1982-1984 ОСОБА_2 не значиться. Книги наказів з особового складу Івано-Франківської трикотажної фабрики за 1984 рік на зберігання до Державного архіву Івано-Франківської області не надходили (а.с. 95).

Окрім цього, позивачем подано архівну довідку Державного архіву Івано-Франківської області від 20.06.2024 № В-33,34/06-07, в якій зазначено, що ОСОБА_2 була прийнята на посаду в`язальниці ІV розряду Івано-Франківської трикотажної фабрики з 21.07.1982 (наказ від 19.07.1982 № 168-к). В особових рахунках працівників Івано-Франківської трикотажної фабрики ОСОБА_2 значиться на посаді в`язальниці по серпень 1984 року. Зазначено розмір щомісячної заробітної плати ОСОБА_2 за період з січня 1983 року по серпень 1984 року. Підстава: Р-1349, оп. 1 ос, спр. 24 «а», арк. 239; спр. 34, арк. 40; спр. 53, арк. 48 (а.с. 17).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відомості про такий період роботи внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою юридичної особи, з посиланням на відповідні накази. З таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

З урахуванням такого суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи з 21.07.1982 по 02.08.1984 підлягає зарахуванню до страхового стажу для призначення пенсії за віком, що не спростовано доводами апеляційної скарги (відповідача-2).

Що стосується періодів роботи позивача в Надвірнянському АТП 08012 (згодом реорганізоване в Надвірнянське АТП 12628) з 09.08.1984 по 16.06.1987, з 17.06.1990 по 28.07.1991, з 29.07.1994 по 31.12.1998, то при вирішенні спірних правовідносин суд першої інстанції вірно врахував наступне.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберіганням, виготовленням, постачанням і обліком, регулюються, зокрема, Кодексом законів про працю України, постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників», Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993р. за № 110.

Пунктом 13 Постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Матеріалами справи підтверджується, що записи про період роботи позивача з 09.08.1984 по 19.08.2004 записані акуратно, є чітким та зрозумілим, містить підстави внесення таких записів (номери та дати наказів), відтиск печатки підприємства, назву посади та підпис відповідальної особи, яка вчинила запис про звільнення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_7 від 21.07.1982, позивач: з 09.08.1984 прийнята на посаду заправника 3-го розряду в Надвірнянське АТП 08012; з 11.11.1987 переведена на посаду техніка технічного відділу; з 25.03.2002 переведена на посаду бухгалтера-касира; з 19.08.2004 звільнена з посади через скорочення чисельності у зв`язку із ліквідацією підприємства (а.с. 9).

Водночас, згідно розрахунку стажу позивачу зараховано до страхового стажу такі періоди:

- догляд за дитиною до 3 років: з 17.06.1987 по16.06.1990; з 29.07.1991 по 28.07.1994;

- з 01.01.1998 по 19.08.2004 (а.с. 12).

Решта періодів роботи позивача в Надвірнянському АТП 08012 (яке з 01.04.1996 реорганізоване в Надвірнянське АТП 12628), а саме: з 09.08.1984 по 16.06.1987, з 17.06.1990 по 28.07.1991, з 29.07.1994 по 31.12.1997, не зараховано до страхового стажу позивача.

Згідно архівної довідки Архівного відіділу Надвірнянської РДА від 02.02.2024 № В-66/01-15, ОСОБА_1 працювала на посаді техніка в Надвірнянському АТП 12628, зазначено розмір щомісячної заробітної плати за період з січня 1994 року по грудень 1999 року. Підстава: Книги нарахування заробтіної плати К-1, 1987р. арк.41, 88р. арк (а.с. 55);

- архівної довідки Архівного відділу Надвірнянської РДА від 07.06.2024 № В-225/01-15, згідно якої ОСОБА_1 працювала на посаді заправника в Надвірнянському АТП-08012, зазначено розмір щомісячної заробітної плати за період з серпня 1984 року по грудень 1988 року (а.с. 18);

- архівної довідки Архівного відділу Надвірнянської РДА від 05.06.2024 № В-225/01-15, згідно якої ОСОБА_1 працювала на посаді техніка в Надвірнянському АТП-08012 з серпня 1984 року, зазначено розмір щомісячної заробітної плати за період з січня 1989 року по грудень 1993 року (а.с. 19).

На підставі встановленого суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача в Надвірнянському АТП 08012 (яке з 01.04.1996 реорганізоване в Надвірнянське АТП 12628), а саме: з 09.08.1984 по 16.06.1987, з 17.06.1990 по 28.07.1991, з 29.07.1994 по 31.12.1997, підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо не зарахування відповідачем періоду отримання допомоги по безробіттю у Надвірнянському районному центрі зайнятості Івано-Франківської області з 20.09.2004 по 15.09.2005, судом враховується наступне.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Відповідно до абзц. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Статею 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено види забезпечення та соціальні послуги, якими є: допомога по безробіттю; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Відповідно до абзацу шостого підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01 січня 2010 року - індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Згідно з трудовою книжкою серії від НОМЕР_7 від 21.07.1982 ОСОБА_1 отримувала матеріальну допомогу по безробіттю з 20.09.2004 по 15.09.2005 у Надвірнянському районному центрі зайнятості Івано-Франківської області (а.с.зв-64), що додатково підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою виданою Надвірнянською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості за №471 від 19.06.2024 (а.с.23).

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що в позивача не було необхідності підтверджувати період отримання допомоги по безробіттю з 20.09.2004 по 15.09.2005 додатковими документами, зважаючи на належні записи трудової книжки серії НОМЕР_7 від 21.07.1982.

На підставі встановлених у справі фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу період отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю з 20.09.2004 по 15.09.2005 та прийняв протиправне рішення, про відмову у призначенні позивачу спірної пенсії.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними.

Водночас, колегія суддів враховує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене позивачем в апеляційному порядку, а тому згідно приписів статті 308 КАС України не являється предметом апеляційної перевірки.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року в адміністративній справі №300/5181/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль