Справа № 163/119/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 163/119/25 пров. № А/857/13447/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

з участю секретаря Клим О.Ю.,

представника позивача Савицького С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2025 року у справі № 163/119/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

суддя в 1-й інстанції Павлусь О.С.,

час ухвалення рішення 20.03.2025 року,

місце ухвалення рішення м.Любомль,

дата складання повного тексту рішення 20.03.2025 року

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Рішенням Любомльського районного суду Воли області від 26 березня 2025 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, відкритоі? щодо Позивача, не містять належним чином засвідченого перекладних документів, на підставі яких було виявлено факт порушення у діях Позивача та складено Постанову від 18.12.2024р. Так, «Dublicate invoice АЕ219 від 06.11.2024» та «Р230889950» складено англіи?ською (частково) та арабською мовою. Натомість, без залучення кваліфікованого перекладача з англіи?ськоі? та арабськоі? мов, а також без наявності у представників Відповідача профільноі? освіти перекладача з англіи?ськоі? та арабськоі? мов, Відповідач не міг та не мав повноважень ні встановити, що саме підтверджують зазначені у протоколі та постанові нібито документи, як і не міг стверджувати про те, що зазначені у цих документах дані є правдивими та підтверджують вартість виявлених товарів.

Представник позивачки апеляційну скаргу підтримав, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2024 року приблизно об 11:48 годині в зону митного контролю митного поста «Устилуг» Волинської митниці в напрямку «в`їзд в Україну» з Республіки Польща до України по смузі руху «зелений коридор» в`їхав транспортний засіб марки «Mersedes-Benz V 250», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_3 , у якому в якості пасажира слідувала громадянка України ОСОБА_1 .

Під час здійснення митного контролю та проведення повного митного огляду транспортного засобу «Mersedes-Benz V 250», номерний знак НОМЕР_1 , встановлено наявність не задекларованого нового в упаковці виробника товару із товаросупровідними документами, який належить громадянці ОСОБА_1 відповідно до її пояснень, а саме: кольє торгівельної марки «Chaumet» і сережки торгівельної марки «Chaumet» загальною вартістю 147500 Дирхам ОАЕ згідно з Dublicate invoice АЕ29 від 06.11.2024 та клатч торгівельної марки «Сhanel» вартістю 15770 Дирхам ОАЕ згідно з Р230889950 від 04.11.2024, загальною вартістю 163270 Дирхам ОАЕ, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 10.11.2024 становить 1832215,94 грн, що перевищує неоподатковану норму ввезення товарів на митну територію України.

Дані товари знаходилися у валізі серед особистих речей, без ознак приховування.

Результати проведення повного митного огляду транспортного засобу і виявлення у ньому вищевказаного товару задокументовано в акті проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA 205000/2024/000137 від 10.11.2024.

Огляд проводився у присутності водія ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які жодних заперечень стосовно його результатів не висловили.

У письмових поясненнях від 10.11.2024 ОСОБА_1 визнала факт виявлення проведеним митним оглядом серед її особистих речей кольє «Chaumet» і сережок «Chaumet» та клатча «Сhanel». Зазначила, що ці речі були їй подаровані на день народження і має на них товаросупровідні документи. Товар не задекларувала з причин необізнаності із нормами ввезення на територію України, які підлягають декларуванню.

За викладених обставин 10.11.2024 головний державний інспектор оперативного відділу №1 відділу боротьби з контрабандою та порушення митних правил Волинської митниці Куліш В.А. склав протокол про порушення митних правил № 0484/20500/24 про те, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст.257, 366, 374 МК України не задекларувала товар, що переміщується нею через митний кордон України, який підлягав письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ч.2 ст.471 МК України.

У протоколі одночасно визначено час і місце розгляду справи про порушення митних правил: 18.12.2024 з 10:00 год до 12:00 год за адресою Волинської митниці в селі Римачі Ковельського району Волинської області.

Примірник протоколу ОСОБА_1 отримала 10.11.2024, що підтверджується її власноручним підписом у протоколі.

На розгляд справи до Волинської митниці у вказану в протоколі дату ОСОБА_1 та її представник не прибули.

18.12.2024 в.о. заступника начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці Сьомін П.А. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнав винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0484/20500/24, і наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 549664,78 гривень.

Примірник постанови надіслано на адресу ОСОБА_1 супровідним листом від 18.12.2024 за вих. № 7.3-4/20-04/10/13880.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою статті 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом ч.1 ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 статті 471 МК України встановлює відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами. За вчинення такого правопорушення передбачене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відповідно до примітки до статті 471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Згідно із ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.2 ст.366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян (ч.3 ст.366 МК України).

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою (ч.4 ст.366 МК України).

Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення (ч.5 ст.366 МК України).

Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст.366 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами (ч.1 цієї статті).

Відповідно до ч.4 ст.374 МК України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Отже, за змістом вищенаведених норм МК України вважається, що особа, яка слідує через державний кордон України автомобільним транспортом та для проходження митного контролю обрала "зелений коридор" у такий спосіб здійснює декларування товару шляхом вчинення дій за умови, що переміщуваний товар по вартості та вазі не перевищує зазначеної у ч.1 ст.374 МК України норми, а саме по вартості 500 євро та вазі 50 кг.

В разі перевищення цих норм товар підлягає письмовому декларуванню зі сплатою митних платежів у відповідності до ч.4 ст.374 МК України.

У цій справі ОСОБА_1 обрала смугу проходження митного контролю «зелений коридор», тим самим шляхом вчинення таких своїх дій заявила, що переміщуваний нею товар відповідає ч.1 ст.374 МК України, не підлягає письмовому декларуванню і сплаті митних платежів.

Водночас, проведеним повним митним оглядом було встановлено, що ОСОБА_1 переміщує товар, який по вартості значно перевищує допустиму норму у 500 євро.

Під час здіи?снення митного контролю та проведення повного митного огляду транспортного засобу марки «Mersedes-benz V 250», р.н. НОМЕР_2 , встановлено наявність незадекларованого нового, в упакуванні виробника товару із товаросупровідними документами, якии? належить громадянці Украі?ни ОСОБА_1 відповідно до і?і? пояснень, а саме: Кольє торгівельноі? марки "Chaumet" в кількості 1шт і сережки торгівельноі? марки "Chaumet" в кількості 1 пара загальною вартістю 147 500 Дирхам ОАЕ згідно з Dublicate invoice AE29 від 06.11.2024р. та клатч торгівельноі? марки "Chanel" у кількості 1 шт вартістю 15 770 Дирхам ОАЕ згідно з P230889950 від 04.11.2024р., загальною вартістю 163 270 Дирхам (AED), що відповідно до офіціи?ного курсу валют Національного банку Украі?ни станом на 10.11.2024 становить 1 832 215 грн 94 коп, що перевищує неоподатковану норму ввезення товарів на митну територію Украі?ни.

Дані товари знаходилися у валізі серед особистих речеи?, без ознак приховування, і і?х наявність було встановлено під час огляду автомобіля на митному посту «Устилуг» Волинськоі? митниці.

Колегія суддів зазначає, що у Dublicate invoice AE29 від 06.11.2024р у позиціі?, де вказании? товар, артикул, розмір зазначено ambassador - Ilmira SHAKIROVA, що означає, що вказана особа представляє (рекламує) бренд, натомість як клієнта (покупця) - вказано ШЕСТОПАЛОВУ.

Крім того, сума коштів зазначена у числовому виразі, валюта вказана з урахуванням міжнародних позначень валюти (AED) - Дирхам. Також здіи?снено перерахунок вартості Дирхам ОАЕ відповідно до офіціи?ного курсу валют Національного банку Украі?ни станом на 10.11.2024, тобто на день ввезення товарів.

Факт надання документів, що підтверджують вартість переміщуваних товарів зафіксовано Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручноі? поклажі та багажу від 10.11.2024 UA205000/2024/2024/000137, якии? підписании? посадовими особами митниці, водієм транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_3 та громадянкою ОСОБА_1 (без жодних зауважень), а також наявнии? відтиск особистоі? номерноі? печатки посадовоі? особи митниці No 00303 від 10.11.2024 та другии?? примірник якого надано громадянці ОСОБА_1 , якии? представником позивача Філоненко В.В. долучено до позову в суд першоі? інстанціі?.

Також, ОСОБА_1 власноручно написала пояснення, що містяться у матеріалах справи, де чітко вказала вартість переміщуваних товарів відповідно до товаросупровідних документів (Dublicate invoice AE29 від 06.11.2024р.,P230889950 від 04.11.2024р).

В подальшому на підставі вказаних документів здіи?снено митне оформлення товарів у митному режимі імпорту та ОСОБА_1 сплачено відповідні митні платежі (МД No24UA03U6 від 10.11.2024).

Згідно з ст.368 Митного кодексу Украі?ни для цілеи? оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митнии? кордон Украі?ни, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.

Відповідно до ст.254 Митного кодексу Украі?ни документи, необхідні для здіи?снення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митнии? кордон Украі?ни при здіи?сненні зовнішньоекономічних операціи?, подаються митному органу украі?нською мовою, офіціи?ною мовою митних союзів, членом яких є Украі?на, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Частиною першою статті 1 Закону No 3760ІХ «Про застосування англіи?ськоі? мови в Украі?ні» (далі Закон No 3760ІХ) встановлено, що англіи?ська мова належить до мов міжнародного спілкування в Украі?ні.

Згідно з ст.49 Митного кодексу Украі?ни митною вартістю товарів, які переміщуються через митнии? кордон Украі?ни, є вартість товарів, що використовується для митних цілеи?, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тому дані, наведені у документах англіи?ською мовою піддаються ідентифікаціі? (дата та номер документу, клієнт, товар, вартість, сума тощо).

У даному випадку Dublicate invoice AE29 від 06.11.2024р., P230889950 від 04.11.2024р є документами, які містять відомості про вартість товарів та є належними та допустимими доказами в розумінні ст.495 Митного кодексу Украі?ни.

Суд звертає увагу на саму досить значну вартість товару 1832215,94 грн, яка відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 10.11.2024 еквівалентна 41114,08 євро, а тому така вартість уже сама по собі викликає розуміння необхідності її письмового декларування або принаймні усвідомлення необхідності з`ясування правил переміщення даного товару через митний кордон України.

Твердження представника позивача про те, що передбачене ст.471 МК України порушення митних правил за формою вини характеризується виключно умислом є помилковим і є її власним тлумаченням складових даного правопорушення, оскільки це правопорушення може вчинятися як з необережності, так і з умислом.

Для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України також не мають значення доводи її представника про те, що ОСОБА_1 здійснила письмове декларування товару і сплатила визначені законодавством митні платежі, оскільки такі дії відбулися уже після виявлення факту недекларування товару і складання протоколу про порушення митних правил.

Отже, вищенаведене у своїй сукупності достатньо та обґрунтовано доводить наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.472 МК України.

Інші наведені у позові та в судовому засіданні доводи представника позивача не спростовують правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, оскільки у зазначеному в протоколі про порушення митних правил акті огляду допущено помилку у його номері та даті і це доводиться наданою представником відповідача копією справи про порушення митних правил, до якої долучений акт проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA 205000/2024/000137 від 10.11.2024, примірник якого на підставі ч.10 ст.338 МК України був вручений ОСОБА_1 і цієї обставини вона не заперечує, як і самих фактів, викладених у цьому акті.

Щодо відправлення оскаржуваної постанови на адресу ОСОБА_1 на четвертий день з дня її винесення, про що свідчить квитанція Укрпошти, то це не призвело до непоправних порушень прав ОСОБА_1 , так як за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 28 січня 2025 року було визнано причини пропуску звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом поважними і цей строк поновлено. На саму суть правопорушення та фактичні обставини його вчинення указана обставина жодним чином не впливає.

Згідно із ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на докази, які містяться в матеріалах справи, та встановлені судом фактичні обставини, суд дійшов висновку, що наведене у позові обґрунтування заявлених вимог свого належного підтвердження не знайшло.

В той же час встановлено, що посадова особа Волинської митниці як суб`єкт владних повноважень під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови правильно встановила фактичні обставини та дала їм правильну правову оцінку, а також діяла у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Під час розгляду справи, відповідною посадовою особою в повній мірі було з`ясовано факт вчинення порушення митних правил, винуватість даної особи в його вчиненні; обтяжуючих та пом`якшуючих обставин при відповідальності за вчинене правопорушення не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2025 року у справі № 163/119/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.