Справа № 200/6914/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року справа №200/6914/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі № 200/6914/24 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач-2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить: - визнати протиправним і скасувати рішення № 31 від 05.08.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в переході з пенсії по інвалідності згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII, п.10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII у зв`язку з недосягненням пенсійного віку; - зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести з пенсії по інвалідності згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII, п.10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідці Донецької митниці №9 від 21.12.2023 Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 31.01.2024 №15, затвердженої Постановою Пенсійного фонду України 17.01.2017 № 1-3, і провести перерахунок з дати звернення до Пенсійного фонду України, а саме з 02.01.2024, про що повідомити позивача.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що наявні правові підстави для переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII і він має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі № 200/6914/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним в скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 31 від 05.08.2024 про відмову в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 02.01.2024 перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності за Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ Про державну службу у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного довідці Донецької митниці №9 від 21.12.2023. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 02.09.2005.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 від 29.10.2029, позивач є пенсіонером і отримує пенсію по інвалідності 2 гр. у зв`язку із загальним захворюванням.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 054693 від 10.10.2019 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, безстроково.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/564/24 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано рішення №31 від 03.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії по інвалідності згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п. 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2024 про перехід з пенсії по інвалідності згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п. 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ та прийняти рішення з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 204 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/564/24 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі № 200/564/24 залишено без змін.

Судами попередніх інстанції встановлено, що Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , Позивач працював:

з 18.03.1996 року по 31.03.1997 року працював на посаді інспектора відділу окремого супроводжуваного багажу, інспектора відділу боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Краматорської митниці, 01.04.1996 року було прийнято присягу державного службовця (записи №9-12);

з 01.04.1997 року по 08.08.2005 року працював на посадах інспектора відділу дізнання та ПМП, інспектора відділу по боротьбі з контрабандою та ПМП, інспектора, старшого інспектора митного поста Слов`янськ Донецької митниці (записи №13-19);

з 09.08.2005 року по 31.12.2006 року працював на посаді старшого інспектора митного поста Слов`янськ Донецької митниці (записи №20-23);

з 01.01.2007 року по 30.04.2008 року працював на посаді старшого інспектора митного поста Слов`янськ Донецької митниці (записи №24-26);

з 01.05.2008 року по 31.05.2013 року працював на посаді провідного інспектора митного поста Слов`янськ Донецької митниці (записи №27-28);

з 01.06.2013 року по 13.02.2015 року працював на посадах провідного інспектора, старшого державного інспектора митного поста Слов`янськ Донецької митниці (записи №29-33);

з 14.02.2015 року по 22.11.2018 року працював на посадах головного державного інспектора, заступника начальника відділу митного оформлення №2 митного поста Слов`янськ Донецької митниці ДФС..

Також судами у вказаній справі встановлено наступне: Згідно довідки №9 від 21.12.2023 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданої Донецькою митницею Державної митної служби України, ОСОБА_1 працював у Донецькій митниці ДФС на посаді заступника начальника відділу та заробітна плата станом 11 місяців 2023 становила: посадовий оклад - 13 875,00 грн.; надбавка за спеціальне звання (РМС ІІ рангу) 600 грн.; надбавка за вислугу років (50%) 6 937,50 грн.; усього 21 412,50 грн.

02.01.2024 року Позивач звернувся до відділу ПФУ із заявою про перерахунок пенсії, а саме перехід на пенсію за іншим законом відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

За принципом екстериторіальності зазначену заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.01.2024 №31 було відмовлено Позивачу в переведені з пенсії по інвалідності на пенсію відповідно до Закону №889-VIII.

За наслідками повторного розгляду заяви позивача від 03.01.2024 про переведення з пенсії по інвалідності згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу ГУ ПФУ в Одеській області прийняло оскаржуване рішення № 31 від 05.08.2024 про відмову в перерахунку пенсії.

Указаним рішенням позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Зазначено, що вік становить 54 роки. Роз`яснено, що пенсійний вік визначений Законом України Про державну службу становить 62 роки. На підставі цього, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 31 від 05.08.2024 про відмову у перерахунку пенсії перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою від 21.08.2024 в якій просив розглянути заяву і прийняти рішення відповідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року № 200/564/24.

Відповідач-1 листом 04.09.2024 № 24763-23514/З-02/8-1500/24 повідомив позивача про те, що на виконання судового рішення та за результатами повторного розгляду заяви від 02.01.2024 Головним управлінням прийнято рішення про відмову від 05.08.2024 № 31, на заміну рішення про відмову від 03.01.2024 № 31.

Позивач також надав до суду копію довідки Державної митної служби № 9 від 21.12.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця про те, що ОСОБА_1 працював у Донецькій митниці ДФС на посаді заступника начальника відділу. Зазначено, що заробітна плата (за відповідною посадою) становить: - посадовий оклад складає 13 875,00 грн; - надбавка за ранг (радник митної служби ІІ рангу) складає 600 грн; - надбавка за вислугу років (50%) складає 6 937,50 грн. Усього складає 21 412,50 грн. Роз`яснено, що довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за 11 місяць 2023 року.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в переведені позивача на пенсію згідно зі ст. 37 Закону України 16 грудня 1993 року № 3723-XII Про державну службу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 і ч. 9 статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 лютого 2019 року в справі № 822/524/18 зазначила, що вказаний Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що Закон України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (була чинною до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Отже, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи і станом на момент набрання чинності Законом від 10.12.2015 № 889-VIII (01.05.2016) мав стаж, що зараховується та стажу на посаді державної служби, понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Наведене відповідає практиці Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18.

Водночас у суду відсутні підстави для зміни визначеного за принципом екстериторіальності належного органу Пенсійного фонду України для вирішення питання щодо переведення позивача на інший вид пенсії.

Також у суду відсутні підстави вважати, що після переведення ГУ ПФУ у Одеській області позивача на інший вид пенсії з 02.01.2024 другий відповідач (ГУ ПФУ в Донецькій області) не здійснить нарахування і виплату відповідної пенсії в належному розмірі.

У спірних правовідносинах судом не встановлено протиправних рішень, дій або бездіяльності відповідача-2.

Щодо позовних вимог в частині нарахувати і виплатити пенсію саме в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідці Державної митної служби № 9 від 21.12.2023 суд зазначає наступне, що в постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату ОСОБА_9 з 31 січня 2018 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці від 31 січня 2018 року.

Тому позовні вимоги в частині зобов`язання перевести з пенсії по інвалідності за Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ Про державну службу у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного довідці Донецької митниці №9 від 21.12.2023 є належними.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі № 200/6914/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі № 200/6914/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 01 травня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко