Справа № 748/831/25
Суддя: Кухта В. О.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/21/25
Єдиний унікальний № 748/831/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Кухти В.О.,

секретаря Крошки І.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

19.03.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява через електронний суд від позивача до відповідача, в якій позивач просить: 1) поновити йому строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 Сергія Миколайовича Колесника № 139 від 01.02.2025 р.; 2) визначити незаконною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 139 від 01.02.2025 р., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; 3) всі судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що доцільним є оскарження цієї незаконної постанови у 10-денний строк з моменту її отримання. Так, позивач вважає, що направлені копії вищезгаданої постанови засобами поштового зв`язку відбулася всупереч положень ст. 285 КУпАП та п. 14 Інструкції зі складання ТЦК та СП протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, що затверджена Наказом МО України від 01.01.2024 р. № 3 (зі змінами та доповненнями), адже лист яким було надіслано постанову був простим.

На самому конверті стоїть відмітка Укрпошти 21.02.2025 р., а постанова вступила в законну силу 11.02.2025 р.

Тобто, виходячи із вищевикладеного, позивач не міг знати та не знав, що стосовно нього розглядається справа за ч. 3 ст. 201-1 КУпАП України, через відсутність повідомлення його відповідачем, а дізнався про факт винесення щодо нього постанови тільки 14.03.2025 р. коли побачив конверт в своїй поштовій скриньці.

Відтак, як зазначає позивач, строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 139 від 01.02.2025 р., слід відрахувати із моменту, коли позивач дізнався про наявність самої постанови, а саме від 14.03.2025 р., а тому останній просить суд поновити йому строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 139 від 01.02.2025 р.

Також відповідачем не було дотримано процесуальних строків та правил повідомлення позивача про розгляд справи щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Більше того, повістки позивачу, як це передбачено ч. 1 ст. 277-2 КУпАП України вручено не було, як стверджує останній.

Позивач зазначає, що законом надано кожній особі певні права та свободи, які не можуть бути обмеженими. Однак, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач, ігноруючи процесуальні права позивача, встановлені ч. 1 ст. 268 КУпАП, діяв всупереч діючим нормам та принципап та виніс оскаржувану постанову, яка підлягає скасуванню, як вважає позивач.

Крім того, позивач наголошує на тому, що у оскаржуваній постанові не міститься інформація чи було досліджено всі об`єктивні та суб`єктивні обставини справи (в тому числі матеріальний й фінансовий стан позивача), чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (в тому числі чи є наявність каяття, чи здійснене дане правопорушення вперше, наявність інших обставин, тощо). Все це відповідачем здійснено не було, а постанова таких даних не містить, що також є підставою для її скасування.

Разом з тим, в даному випадку, як зазначає позивач, наявні процесуальні порушення при винесенні оскаржуваної постанови, а саме опис обставин, установлених під час розгляду справи не відповідає нормі законодавства, яка передбачає обов`язок, за порушення якого виникає адміністративна відповідальність, а тому залишається незрозумілими за яке правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1 звертається з даним позовом до суду, оскільки не погоджується із постановою винесеною відповідачем, адже вважає її складеною з порушенням норм матеріального процесуального права, необґрунтованою та такою, що підлягає скасування у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, недодержанням процедури розгляду адміністративної справи та порушень законодавства відповідними посадовими особами.

Ухвалою суду від 20.03.2025 р. судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

07.04.2025 р. до суду надійшов відзив на позов від відповідача, згідно якого відповідач не визнає позовні вимоги з наступних підстав.

Позивач отримав повістку 18.10.2024 р. № 719108 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 31.10.2024 р., але в порушення мобілізаційного законодавства, не виконав вимоги повістки та не з`явився до відповідача, чим порушив абз. 8 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Так, відповідач надіслав позивачу повістку від 18.10.2024 р. № 719108 про необхідність його прибуття до відповідача 31.10.2024 р.

Всупереч вимогам повістки, позивач не прибув до відповідача, а тому позивач автоматично був поданий в розшук.

У зв`язку з перебуванням позивача у розшуку за неявку по повістці, Національна поліція затримала позивача 01.02.2025 р. та доставила його до обласного ТЦК та СП. Після доставлення позивача поліцією на нього було складено протокол від 01.02.2025 р. № 139, який позивач підписав кілька разів, як зазначає відповідач.

Крім того, позивач в протоколі власноручно написав причину неявки по повістці: «Не з`явився за станом здоров`я», а отже, як наголошує відповідач, в протоколі позивач визнав факт отримання ним повістки таким чином.

Разом з тим, позивачу виписана повістка від 01.02.2025 р. № 02/009 про необхідність прибуття до відповідача 02.02.2025 р., яку позивач особисто підписав. Після цього позивач залишив територію ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, відповідач вказує, що з урахування всього вищевикладеного, аргументи позову є нерелевантними для вирішення справи по суті, оскільки такі аргументи жодним чином не спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність вини в його діях. Вина позивача доведена, постанова винесена законно та обґрунтовано.

09.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача зазначив, що відповідачем відзив надано було шляхом пересилання на електронну пошту суду, а не через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему, що порушує права позивача, а копія відзиву та доданих документів не була надіслана іншим учасникам справи. Тому просив не приймати відзив відповідача.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.02.2025 р. начальником Колесником С.М. винесено постанова, відповідно до якої на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн. В постанові вказано, що позивач отримав повістку від 18.10.2025 р. № 719108 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 31.10.2024 р., але в порушенні мобілізаційного законодавства, не виконав вимоги повісти та не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив в особливий період адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.7).

Згідно конверта адресованого позивачу відповідачем, в якому була вищезазначена постанова, встановлено, що на конверті стоїть штамп, з відміткою отримання даної постанови поштою 21.02.2025 р. (а.с.8).

Згідно із повісткою від 18.10.2024 р. № 719108, встановлено, що позивачу необхідно було прибути до відповідача 31.10.2024 р. для уточнення даних (а.с.28).

Відповідно до протоколу № 139 про адміністративне правопорушення від 01.02.2025 р., встановлено, що у зв`язку із неприбуття позивача по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 його було доставлено поліцією до відповідача 01.02.2025 р. та складено відповідний протокол, який позивач підписав декілька разів (а.с.28-30). В протоколі вказано, що позивач порушив ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме абз. 1 ч. 1 ст. 22 (не з`явився за викликом, згідно повістки № 719108 від 18.10.2024 р., а саме 31.10.2024 р. об 11 год. 00 хв.) до відповідача, чим спричинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач також власноручно написав причину неявки по повістці, а саме: «Не з`явився за станом здоров`я». Зазначене підтверджує ту обставину, що позивач був повідомлений про зміст повістки.

Згідно із п. 14 Інструкції зі складання ТЦК та СП протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, що затверджена Наказом МО України від 01.01.2024 р. № 3 (зі змінами та доповненнями), постанова відповідно до ст. 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішення (постанов) по справі про адміністративні праповорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що постанову № 139 від 01.02.2025 р. про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, було надіслано йому засобами поштового зв`язку аж 21.02.2025 р., то суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження вищевказаної постанови, оскільки вбачається доведеним факт поважності причин пропуску такого строку позивачем.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частин 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 65 Конституції України та ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 24.02.2024 р. введено в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частиною 3 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено обов`язки громадян під час мобілізації, зокрема: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військові службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер (абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

З`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду (абз. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з положеннями абз. 8 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі ЗСУ та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є бланкетною нормою, а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті цього правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, за порушення яких особа притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із нормами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача містить відомості про порушення вимог абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Неприбуття позивача за повісткою 31.10.2024 р. об 11:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 в особливий період стало підставою для висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що зазначено у постанові про адміністративне правопорушення № 139 від 01.02.2025 р.

Доводи представника позивача щодо направлення відзиву та доданих до нього документів на електронну адресу суду та ненаправлення їх копій іншим учасникам справи не призвели до порушення прав позивача, оскільки представник позивача ознайомився з ними та мав можливість заперечити аргументи наведені у відзиві.

Таким чином, за результатами встановлених обставин та досліджених доказів, доводів сторін, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки жодним чином не встановлені обставини, які б свідчили про порушення уповноваженими особами органів ІНФОРМАЦІЯ_2 вимог чинного законодавства щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , складання протоколу від 01.02.2025 р., розгляду адміністративної справи щодо позивача, оформлення, складання та винесення постанови від 01.02.2025 р., що давало б підстави для скасування цієї постанови.

Суд вважає, що постанова № 139 від 01.02.2025 р. відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам чинного законодавства, а саме стягнення, яке накладене на нього у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн є мінімальним, передбаченим санкцією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Під час розгляду справи не встановлено фактів бездіяльності чи протиправних дій з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо позивача, а тому у задоволенні його позову слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати (сплачений при подачі позову судовий збір) слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 25, 72, 77, 90, 262, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 210-1, 235, 252, 257, 268, 277-2, 280 КУпАП України, ст. 19 Конституції України, ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ЗУ «Про оборону України», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відомвити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя В.О. Кухта