Справа № 191/5942/24
Суддя: Швець О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/5942/24
Провадження № 2-а/314/24/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суду Запорізької області у складі головуючого судді Швець О.В., за участю секретаря судового засідання Павлівської І.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник, адвокат Скороход А.О. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 5782 від 02.12.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

до Вільнянського районного суду Запорізької області за підсудністю із Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла справа № 191/5942/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник, адвокат Скороход А.О. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 5782 від 02.12.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 08.10.2024 року близько другої половині дня він закінчив проходити військово-лікарську комісію у Вільнянській ЦРБ. Після отримання висновку ВЛК, ОСОБА_1 надав один примірник висновку ВЛК працівнику ТЦК та СП, який знаходився при Вільнянській ЦРБ в окремому кабінеті. ІНФОРМАЦІЯ_3 після отримання висновку ВЛК вручив ОСОБА_1 повістку № 2125 для уточнення персональних даних за якою він мав з`явитися 09.10.2024 о 8:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою; АДРЕСА_1 , кабінет № 2.

09.10.2024 року ОСОБА_1 разом з начальником відділу по роботі з персоналом Державне установи «Синельнківська виправна колонія № 94» Бондарук Владиславом Юрійовичем начальником відділу охорони Державної установи «Синельнківська виправна колонія № 94 Ситником Володимиром Євгенійовичем з`явилися до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою; АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 записали в «Журнал відвідувань» ІНФОРМАЦІЯ_4 та направили до кабінету № 2.

В кабінеті № 2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спілкувались з працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 та пред`явили посвідчення НОМЕР_1 від 04.10.2024 року про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та воєнний стан, яка була видана ІНФОРМАЦІЯ_5 військовозобов`язаному ОСОБА_1 1985 року народження попрохали повернути військово-обліковий документ.

Працівник ІНФОРМАЦІЯ_4 категорично відмовився повернути військово-обліковий документ та 09.10.2024 вручив бойову повістку на 10.10.2024.

09.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся на гарячу лінію Міністерства оборони України повідомив про неправомірні дії працівників першого від ділу ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_1 отримав від ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідь від 11.11.2024 за 9277, яка була направлена відповідно до штампу на поштовому конверті 14.11.2024.

В листі містяться беззаперечні докази того, що 08.10.2024 року ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію відповідно до довідки ВЖ № 3009 від 08.10.2024 року; 09.10.2024 ОСОБА_1 була вручена бойова повістка; листом від 07.10.2024 року № 94/16-5526 «Синельниківська виправна колонія № 94» повідомила про зарахування ОСОБА_1 спеціальний військовий облік НОМЕР_1 , який надійшов до ІНФОРМАЦІЯ_4 15.10.2024 та зареєстрований № 1/8576/4; на час вручення бойової повістки 09.10.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_8 була відсутня інформація щодо бронювання його працівника ДУ «Синельниківська виправна колонія № 94».

Листом рекомендовано звернутись у найближчий час до ІНФОРМАЦІЯ_4 для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру призовників - військовозобов`язаних та резервістів, а також отримати військово-обліковий документ.

25.11.2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де на нього було складено протокол № 5782 про адміністративне правопорушення. Суть адміністративного правопорушення : 09.10.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою (розпорядженням) до ІНФОРМАЦІЯ_9 , про причини неявки не повідомив. В протоколі вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год 02.12.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 кабінет № 30.

02.12.2024 року ОСОБА_1 не зміг з`явитися вчасно на розгляд справи про адміністративне правопорушення, так як працював.

02.12.2024 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 майор ОСОБА_4 розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення на виніс постанову № 5782 від 12.12.2024 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП (далі - Постанова № 5782).

18.12.2024 року у відділенні «Укрпошта» м. Вільнянськ Тетеря Є.Ю. отримав лист від ІНФОРМАЦІЯ_6 з в якому знаходилась постанова № 5782. Доказом отримання є поштовий конверт з датою відправки 09.12.2024 з трекінгом 096 та роздруківка з сайту «Укрпошта» про дату отримання.

Зважаючи на це, Позивач звернувся за правовою допомогою та 26.12.2024 року було уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Скороход А.О.

Зі змісту постанови № 5782 вбачається, що Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Обґрунтування адміністративного правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , 09.10.2024 року не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття не надав, чим порушив законодавства України, а саме: ч. 3 ст.22 ЗУ « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП, а саме порушення законодавства по оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію зчинене в особливий період.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконними та такою що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області Швець О.В. від 13.02.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено відповідачу право подати у 15-денний строк з дня вручення копії ухвали відзив на позовну заяву.

У встановлений законом строк відповідачами до суду відзиву на позовну заяву не подано.

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області Швець О.В. від 24.03.2025 року за клопотанням позивача витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 запитувану інформацію.

Обставини справи, що встановлені судом

Згідно повістки № 2125 від 08.10.2024 року на ім`я ОСОБА_1 , останньому належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.10.2024 року о 08 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , каб. № 2 з метою уточнення персональних даних.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 5782 від 25.11.2024 року, громадянин ОСОБА_1 09.10.2024 року не з`явився за повісткою (розпорядженням) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_9 , про причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 ст.210-1 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено о 10 годин 00 хвилин 02 грудня 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 майора ОСОБА_5 № 5782 від 02.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, 25.11.2024 уповноваженою особою у відповідності до п. 6 ст. 258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення № 5782 від 25.11.2024. Відповідно до протоколу № 5782 про адміністративне правопорушення військовозобов`язаний, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 не з`явився за повісткою (розпорядженням) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття не надав, чим порушив вимоги законодавства України, а саме: ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме порушення законодавства по оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію зчинене в особливий період, та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Згідно відповіді ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 11.11.2024 на звернення громадянина ОСОБА_1 , 09.10.2024 ОСОБА_1 була вручена бойова повістка.

Згідно відповіді ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.04.2025, наданої на виконання ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.03.2025 року, ОСОБА_1 , згідно Книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 09.10.2024 з`являвся до першого відділу Запорізького РТЦК в кабінет №2.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У ст. 1 Закону України «Про оборону України» закріплено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і на даний час.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

У ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

У ст. 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, відповідно до копії повістки № 2125 від 08.10.2024, ОСОБА_1 повинен з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_4 , з метою уточнення персональних даних.

Згідно відмітки у паспорті позивача ОСОБА_1 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Листом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.04.2025 та копією Книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджується явка позивача ОСОБА_1 09.10.2024 року до даного територіального центру (каб. № 2).

Таким чином, ОСОБА_1 з`явився 09.10.2024 року для уточнення облікових даних за місце його перебування на військовому обліку, що свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд звертає увагу на те, що частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Керуючись цієї нормою та приймаючи до уваги неподання відповідачем без поважних причин відзиву на позов, незважаючи на своєчасне отримання ухвали про відкриття провадження у справі, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву як визнання позову.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

При цьому, надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, зокрема, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд наголошує на тому, що відповідно до частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження дотримання встановленого законом процесуального порядку прийняття оскаржуваної постанови, правових підстав її винесення, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, відтак постанова т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 майора ОСОБА_6 № 5782 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 02.12.2024 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 з`явився у день, вказаний у повістці про виклик, за місце його перебування на військовому обліку, суд приходить до висновку щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 251, 268, 280, 289 КУпАП, ст. ст. 72-79, 90, 242-246, 255, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову № 5782 від 02.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 за справою про адміністративне правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. В. Швець

29.04.2025