Справа № 640/8800/19
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 рокусправа № 640/8800/19 м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Лютої В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар`єр" до Міністерства економіки України про визнання протиправним та скасування наказу

встановив:

21.05.2019 на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар`єр" , місцезнаходження: 12135, Житомирська обл., Хорошівський р-н., селище Червоногранітне, вул. Гранітна, 1 (далі позивач, ТОВ "Черногранітний кар`єр") до Міністерства економічного розитку і торгівлі України , місцезнаходження: 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2 (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15 березня 2019 року за № 408 "Про переведення суб`єктів - зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності в частині Товариства з обмеженою відповідальністю Червоногранітний кар`єр".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом (пункт 3 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX).

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ справа №640/8800/19 скерована за належністю для розгляду та вирішення Львівському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 справу передано для розгляду судді Мричко Н.І.

Ухвалою від 24.02.2025 суд прийняв справу до провадження та призначив до розгляду в порядку загального позовного провадження.

09.04.2025 суд постановив ухвалу про зміну найменування відповідача. Підставою для постановлення означеної ухвали стала зміна найменування Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на Міністерство економіки України (, місцезнаходження: 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2).

Ухвалою від 09.04.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач явки уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Подав клопотання про розгляд справи без його участі.

У судове засідання відповідач явки уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністартивного судочиснвта України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неявку представників сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

30.10.2018 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано наказ №1581 "Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України», яким до ТОВ "Черногранітний кар`єр" застосовано спеціальну санкцію у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

15.03.2019 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано наказ №408 "Про переведення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності", згядно з яким відповідно до частини шостої статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" вирішено перевести на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України, зазначених у додатку до цього наказу.

Згідно з частиною другою розпорядчої частини означеного наказу вирішено зупинити дію наказів Мінекономрозвитку від 30.10.2018 №1581, від 30.10.2018 №1587 і від 13.11.2018 №1668 у частині застосування спеціальної санкції, а саме тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, щодо суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України, зазначених у додатку до наказу.

Згідно з додатком до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15.03.2019 №408 до переліку суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України яких переведено на індивідуальний режим ліцензування під №2 включений резидент - ТОВ "Червоногранітний кар`єр", код ЄДРПОУ .

Не погоджуючись з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №408 від 15.03.2019 в частині, що стосується ТОВ "Червоногранітний кар`єр", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 р. № 959-XII (далі - Закон № 959-XII), "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 р. № 2473-VIII (далі Закон № 2473-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 37 Закону № 959-XII у редакції, чинній до 07.02.2019, було передбачено, що за порушення цього або пов`язаних з ним законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції: тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки (частина перша).

Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, за поданням правоохоронних органів. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства (частина друга).

Тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб`єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, на індивідуальний режим ліцензування (частина восьма).

Окрім того, з метою визначення порядку застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) Міністерством економічного розвитку і торгівлі України спеціальних санкцій (далі - санкції), передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", до українських суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності),наказом Міністерства економіки України №52 від 17.04.2000 було затверджено Положення про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (далі - Положення № 52).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Положення №52 спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.

Санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов`язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності українських суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності передбачає здійснення Міністерством економічного розвитку і торгівлі України індивідуального ліцензування кожної окремої зовнішньоекономічної операції певного виду зовнішньоекономічної діяльності, що зазначена в статті 4 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (пункт 2.1. Положення № 52).

Разом з тим, 21.06.2018 прийнято Закон України "Про валюту і валютні операції" №2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII), згідно з підпунктом "д" пункту 3 частини четвертої статті 16 якого, внесено зміни до законодавчих актів України, шляхом виключення із Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" статті 37.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2473-VIII, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через сім місяців з дня набрання ним чинності, тобто 07.02.2019.

З 07.02.2019 редакція Закону № 959-XII визначає, що статтю 37 виключено на підставі Закону № 2473-VIII від 21.06.2018.

Таким чином, 07.02.2019 на підставі Закону № 2473-VIII стаття 37 Закону № 959-XII втратила чинність.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У рішенні від 09.02.1999 по справі № 1-7/99 Конституційним Судом України наведено тлумачення статті 58 Конституції України, відповідно до якого до юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Отже, до 07.02.2019 Законом № 959-XII було передбачено можливість притягнення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності до відповідальності за порушення законодавства України, зокрема у вигляді переведення їх на індивідуальний режим ліцензування, та повноваження Мінекономрозвитку застосовувати таку санкцію.

Разом з тим, з 07.02.2019 стаття 37 Закону № 959-XII втратила чинність.

Суд звертає увагу на те, що оскаржуваний у цій справі наказ №408 прийнятий відповідачем 15.03.2019 безпосередньо на підставі статті 37 Закону № 959-XII, яка станом на вказану дату була нечинною. Жодної іншої законодавчої норми та/або обґрунтування прийняття відповідачем відповідного рішення в наказі не наведено.

Крім того, зазначеним наказом Мінекономрозвитку, зокрема, застосовано до позивача санкцію у вигляді переведення на індивідуальний режим ліцензування, тобто санкцію, що станом на 15.03.2019 не була передбачена Законом № 959-XII, та органом, який з 07.02.2019 не наділений відповідними повноваженнями.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що наказ Міністерства економічного розвитку і торігвлі України від 15.03.2019 №408 "Про переведення суб`єктів - зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності" в частині, що стосується ТОВ "Червоногранітний кар`єр" є протиправним та підлягає до скасування.

Суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" в якому суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до статті 6 КАС України та статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат.

Як видно з ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019 у справі №640/8800/19, зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перевірено.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10,13,14,72-76,139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15 березня 2019 року за № 408 "Про переведення суб`єктів - зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності" в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар`єр".

Стягнути із Міністерства економіки України (, місцезнаходження: 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар`єр" (, місцезнаходження: 12135, Житомирська обл., Хорошівський р-н., селище Червоногранітне, вул. Гранітна, 1) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 01.05.2025.

СуддяМричко Н.І.