Справа № 160/12247/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 травня 2025 року Справа 160/12247/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради про визнання відмов протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради, в якому позивач просить суд:

- визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради нарахувати та виплати одноразову компенсацію при настанні інвалідності II групи, що є різницею між виплатою III групи інвалідності та II групи інвалідності на момент виплати протиправною, та такою, що порушує права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради нарахувати та виплатити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одноразову компенсацію при настанні інвалідності II групи, що є різницею між виплатою III групи інвалідності та II групи інвалідності згідно ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. № 796-ХІІ, як інваліду II групи - у розмірі 15 мінімальних заробітних плат з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - кожному по 89905,10 грн.

- стягнути з відповідача - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради нарахувати та виплатити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одноразову компенсацію при настанні інвалідності II групи, що є різницею між виплатою III групи інвалідності та II групи інвалідності згідно ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, як інваліду I групи - у розмірі 15 мінімальних заробітних плат з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - кожному по 89905,10 грн.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачі в позовній заяві посилаються на те, що про порушення своїх прав щодо отримання компенсації при настанні інвалідності ІІ групи дізналися тільки після отримання 04.03.2022 року листів відповідача, які були надіслані у відповідь на заяви позивачів про нарахування та виплату одноразової компенсації при настанні ІІ групи інвалідності. У зв`язку з цим позивачі просять поновити строк на звернення до суду, вважаючи причини пропуску поважними.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 з 03.11.2021 року була встановлена ІІ група інвалідності. 21.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової компенсації при настанні ІІ групи інвалідності. 01.03.2022 року відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні нарахування та виплати такої компенсації (її різниці між виплатою ІІІ групи інвалідності та ІІ групи інвалідності), вказану відмову ОСОБА_1 було отримано 04.03.2022 року. Також, ОСОБА_2 з 12.11.2021 року була встановлена ІІ група інвалідності. 21.02.2022 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової компенсації при настанні ІІ групи інвалідності. 01.03.2022 року відповідачем було відмовлено ОСОБА_2 у здійсненні нарахування та виплати такої компенсації (її різниці між виплатою ІІІ групи інвалідності та ІІ групи інвалідності), вказану відмову ОСОБА_2 також було отримано 04.03.2022 року.

Разом з тим, з позовними вимогами про визнання відмов відповідача протиправними про нарахування та виплату такої компенсації (її різниці між виплатою ІІІ групи інвалідності та ІІ групи інвалідності) та зобов`язання її виплатити, позивачі звернулися лише 26 квітня 2025 року (згідно зі штемпелем на поштовому конверті).

Суд зазначає, що звернення позивачів із заявами від 21.02.2022 року та отримання відповіді на ці звернення (04.03.2022 року) свідчить лише про час, коли позивачі почали вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не повязується з початком перебігу строку звернення до суду.

Крім того, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивачі 31.05.2022 року зверталися до суду з аналогічною позовною заявою, однак ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 року у справі № 160/7666/22 позовна заява було повернена.

26.04.2025 року позивач повторно подав позовну заяву до суду, тобто більше ніж через 2 роки 10 місяців з моменту повернення позовної заяви.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку позивача протягом цього строку, на дії, які він вчиняв, і чи повязані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Разом з тим, звернення до суду з позовною заявою не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Отже, звернувшись до суду з цим позовом 26.04.2025 року, позивачі пропустили шестимісячний строк звернення до суду, а відтак, у поновленні строку для звернення до суду позивачам слід відмовити.

Суд зазначає, що законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, позивачам слід надати докази звернення до суду в межах строків, визначених статтею 122 КАС України, або подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших причин поважності його пропуску.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим статтями 160, 161 КАС України, тому згідно із частиною 1 ст.169 цього Кодексу, вона підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку на усунення зазначених недоліків.

Згідно з ч.2 ст.169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.3 ст.169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у поновленні строку для звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Позовну заяву - залишити без руху.

Встановити позивачам десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання:

- доказів звернення до суду в межах строків, визначених статтею 122 КАС України, або подання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших причин поважності його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 256 КАС України, та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кальник