Справа № 332/1633/25
Суддя: Сапунцов В. Д.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1633/25
Провадження №: 2-а/332/31/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Сапунцова В.Д., секретаря судового засідання Горбань Є.Г, представника позивача - адвоката Батій Т.М., представника відповідача Кикоша В.П, розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом адвоката Батій Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 350 за справою про адміністративне правопорушення від 20.02.2025,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя 01.04.2025 надійшла позовна заява адвоката Батій Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 20.02.2025 № 350, якою ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що вважає оскаржувану постанову незаконною з таких підстав:

1)розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;

2)неявка особи до ІНФОРМАЦІЯ_2 розгляд справи про адміністративне правопорушення була обумовлена поважними причинами, а саме хворобою позивача.

3)позивач просив ІНФОРМАЦІЯ_2 викликати його на іншу дату, але така вимога залишилась без будь-якої відповіді.

4)факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію не підтверджено належними та допустимими доказами.

До позовної заяви додано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови № 350 за справою про адміністративне правопорушення від 20.02.2025, мотивоване тим, що позивач вказану постанову на руки не отримував, а фактично оскаржувану постанову отримано представником позивача лише 24.03.2025 .

Ухвалою суду від 02.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у 5-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву. Також відповідача було зобов`язано надати до суду копії усіх матеріалів, на підставі яких була прийнята оскаржувана постанова, докази вручення копії оскаржуваної постанови позивачу (за наявності).

07.04.2024 відповідач до суду надав відзив на позовну заяву та наступні витребувані документи: копію протоколу про адміністративне правопорушення від 16.02.2025 року № 350, копію постанови по справі про адміністративне правопорушення від 20.02.2025 року № 350, копію конверта з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з довідками про причини повернення/досилання; копію повістки від 26.11.2024 року № 1421665, копію супровідного листа до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 20.02.2025 року № 350 з фіскальним чеком, копію конверта з довідкою про причини повернення/досилання.

Відповідно до відзиву, відповідач зазначив, що справа про адміністративне правопорушення за ознаками ч.3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 була розглянута відповідно до діючого законодавства, ОСОБА_1 був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином.

Так 26.11.2024 року на позивача - громадянина ОСОБА_1 було сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістку № 1421665 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 годин ранку 06.12.2024 року, та направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення. В зазначений в повістці день ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі вказана повістка була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою в Довідці про причини повернення/досилання - «Адресат відсутній за вказаною адресою»

Надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до органів Національної поліції України було подано звернення про розшук ОСОБА_1 , для встановлення місця перебування та його доставлення, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

16.02.2025 року співробітниками поліції було доставлено ОСОБА_1 до обласного об`єднаного центру мобілізації. В той же день уповноваженою особою, стрільцем третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 16.02.2025 року № 350 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки передбачені статтею 268 Кодексу України

Також відповідач у відзиві зазначив про те, що при складанні протоколу було дотримано вимоги Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року та КУпАП.

Щодо доводів позивача про те, що у протоколі були відсутні відомості про конкретне місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, то відповідач це пояснює великим фізичним та моральним навантаженням особи, яка складала протокол. Вважає цю обставину несуттєвою. Вказує, що в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 16.02.2025 року та 18.02.2025 року, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 в усній формі повідомляли ОСОБА_1 про те, що розгляд справи відбудеться саме в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 години ранку.

Крім того, відповідач вважає, що обізнаність позивача щодо місця та часу розгляду протоколу підтверджується тим, що у позовній заяві до суду позивач зазначає, що він в телефонному режимі повідомив відповідача про неможливість прибуття у зазначену дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 через термінову госпіталізацію під час проходження ВЛК та просив повідомити додатково про наступну дату і місце розгляду справи. Тобто, на думку відповідача, вказане твердження спростовує доводи позивача, що йому було невідомо про місце та час розгляду справи.

Представником позивача адвокатом Батій Т.В. до суду були надані заперечення на відзив, відповідно до яких представник позивача посилається на недотримання ІНФОРМАЦІЯ_2 вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву та наполягала на її задоволенні.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Висновки викладені Європейським судом у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідностідо ст.62Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Нормативним документом, що регламентує порядок складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки є Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024. (далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. 4 розділу ІІ Інструкції, під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, серед переліку прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є право бути присутньою при розгляді справи. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Виходячи зі змісту форми протоколу (додаток № 1 до інструкції), у відповідній графі протоколу, для забезпечення реалізації особою прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП передбачені відповідні графи, де зазначається інформація про місце, дату та час розгляду справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови № 350 від 20.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вказана постанова була винесена без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с. 18).

Судом досліджено надану відповідачем копію протоколу про адміністративне правопорушення від 16.02.2025 року № 350 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що був складений уповноваженою особою - стрільцем третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_2 , відносно позивача - ОСОБА_1 (а.с. 5).

Як встановлено зі змісту зазначеного протоколу, у графі про місце та час розгляду справи відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що особу ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про те, де саме, в приміщенні якого саме ІНФОРМАЦІЯ_2 та в який саме час відбудеться розгляд справи.

Отже, з врахуванням того, що протокол був складений уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводи відповідача про обізнаність ОСОБА_1 про те, що розгляд його справи мав би відбутися саме в ІНФОРМАЦІЯ_2 є лише припущенням, яке не підтверджується матеріалами справи.

Факт усного звернення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про неможливість прибути на розгляд справи та прохання перенести розгляд справи на іншу дату може лише свідчити про обізнаність ОСОБА_1 про складання на нього протоколу та не підтверджує його обізнаність про конкретне місце та час розгляду його справи, та в будь-якому разі не виключає зобов`язань уповноваженої особи, яка складала протокол по виконанню приписів ст. 268 КУпАП та вимог Інструкції.

Крім того, відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

При цьому, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16.02.2025 року № 350, до протоколу у якості додатків надана лише копія паспорта, без зазначення належності цього документа конкретній особі. Будь-який інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до протоколу надано не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме права, які передбачені ст. 268 КУпАП, а відтак притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів своєчасного повідомлення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності про конкретні час та місце розгляду справи є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС України, не поширюється.

Повноваження ж адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються лише переглядом в порядку ст. 286 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оскаржувану у цій справі постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необхідно скасувати саме з процедурних підстав.

Крім того, скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року №185/8460/16-а.

Відтак, суд в межах розгляду даної справи не встановлює інші фактичні обставини, оскільки така оцінка первинно має бути надана суб`єктом притягнення та накладення адміністративного стягнення в межах належної адміністративної процедури, що визначена ст. 268, 279-280 КУпАП.

При цьому, на переконання суду, новий розгляд справи сприятиме відновленню порушених прав позивача під час попереднього розгляду справи щодо нього, а уповноважена особа матиме можливість всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, в тому числі доводи позивача (особи, яка притягується до адміністративної відповідальності) щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги те, що постанова № 350 від 20.02.2025 за справою про адміністративне правопорушення була винесена без присутності особи, яка не була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи суд доходить переконання про необхідність задоволення позову частково та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також суд вважає слушними доводи представника позивача щодо поновлення строку на оскарження постанови № 350 за справою про адміністративне правопорушення від 20.02.2025.

Так на підтвердження факту надсилання на адресу позивача зазначеної постанови, відповідачем надано копію конверта та поштову квитанцію (а.с. 62-64).

Суд ставиться критично до аргументів відповідача про те, що вказаними документами підтверджується факт своєчасного надсилання постанови позивачу, оскільки із вказаних поштових документів не є зрозумілим зміст поштового відправлення, зокрема відсутній опис вкладення у поштове відправлення, що не дає змогу суду перевірити зміст такого поштового відправлення.

Крім того, суд враховує ту обставину, що місце проживання позивача м. Гуляйполе Пологівського району Запорізької області межує з лінією фронту та перебуває під постійними обстрілами, що об`єктивно ускладнює можливість своєчасного отримання поштової кореспонденції.

За вказаних обставин строк на оскарження постанови № 350 за справою про адміністративне правопорушення від 20.02.2025 підлягає поновленню.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 77, 132, 159, 229, 241-246, 250, 286 КАС України,

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 350 за справою про адміністративне правопорушення від 20.02.2025.

Позов адвоката Батій Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 350 за справою про адміністративне правопорушення від 20.02.2025, задовольнити частково.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 350 від 20.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 : місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та проголошено 01.05.2025.

Суддя В.Д. Сапунцов