Справа № 640/5584/19
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову в призначенні судової експертизи
01 травня 2025 р. Р і в н е №640/5584/19
Рівненський окружний адміністративний суд в складі судді Н.В. Друзенко за участю секретаря судового засідання Ю.Ю. Пилипюк та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Борисова Т.М.,
відповідача: представник Адамишин А.В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання сторони позивача про призначення експертизи в справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1
доЦентрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
01.04.2019 ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого наказом №111 від 21 березня 2019 року, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Аверкової В.В. від 04.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/5584/19. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою від 26.04.2019 призначено розгляд справи за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.05.2019.
Підготовче засідання відкладено на 02.07.2019, а потім на 09.07.2019.
02.07.2019 стороною позивача подано заяву про зміну предмета позову, яка долучена до матеріалів справи (а.с.259 том 2).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2019 стороні позивача відмовлено у клопотанні про звернення з міжнародним судовим дорученням - до компетентних органів Республіки Ізраїль з приводу надання інформації та копій документів з наступних питань: дата звернення позивача за отриманням громадянства Ізраїлю, дата надання громадянства; копії заяви позивача та документів, поданих позивачем на отримання компетентними органами самостійно у процедурі отримання громадянства позивачем; чи наданий документ від Російської Федерації про відсутність судимості або кримінального переслідування позивача, якщо так, надати копію такого документа; коли та з якої країни прибув до Республіки Ізраїль позивач у 2015 році.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2019 частково задоволено клопотання сторони позивача і призначено судову психологічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:
- Чи була ситуація, пов`язана з отриманням ОСОБА_1 рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, психотравматичною для нього?
- Чи завдані ОСОБА_1 моральні страждання (моральна шкода) отриманням ОСОБА_1 рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту?
15.12.2022 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва висновок експертів від 15.12.2022 №2717/20-61 за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи у адміністративній справі №640/5584/19 (а.с.50-62 том 4).
Інших процесуальних рішень по справі не виносилось. Спір по суті не вирішено.
Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
На виконання вказаного Закону та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом ДСА України №399 від 16.09.2024, Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025 передано 460 справ.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 для розгляду справи №640/5584/19 визначено суддю Друзенко Н.В.
Ухвалою від 06.03.2025 адміністративну справу №640/5584/19 прийнято до провадження судді Друзенко Н.В. Розгляд справи вирішено здійснювати спочатку. Підготовче засідання призначити на 10.04.2025.
Ухвалою від 10.04.2025 підготовче засідання відкладено на 01.05.2025.
Ухвалами від 23.04.2025 та від 24.04.2025 задоволення клопотання представників сторін про проведення судових засідань у справі за їх участю в режимі відеоконференції за допомогою сервісу ВКЗ (https://vkz.court.gov.ua).

23.04.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про призначення у справі №640/5584/19 судової психологічної експертизи, на вирішення якої поставити питання: "Який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду) у зв`язку з отриманням ОСОБА_1 рішення Центрального міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту?".

В підготовчому засіданні 01.05.2025 зазначене клопотання підтримане представником позивача. Необхідність у призначенні експертизи мотивована тим, що розмір завданої моральної шкоди становить предмет доказування у даній справі. Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Враховуючи, що спір виник з приводу відшкодування моральної шкоди, і для з`ясування питання щодо можливого розміру грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду), необхідні спеціальні знання у галузі психології, вважає за необхідне призначення повторної судової психологічної експертизи у справі №640/5584/19.

Представник відповідача вирішення даного клопотання залишив на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання про призначення у справі №640/5584/19 судової психологічної експертизи задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» №4038-XII від 25.02.1994 встановлено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Необхідність призначення експертизи у судочинстві визначена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів і обставин, які виходять за межі юридичних професійних знань судді і потребують спеціальних досліджень.

Відповідно до частини першої статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Згідно зі статтею 103 Кодексу адміністративного судочинства України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій (яким) доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже судова експертиза в адміністративній справі може бути нічим іншим, як дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини в адміністративній справі, що перебуває у провадженні суду.

З викладеного вбачається, що суд може призначити судову експертизу у випадку об`єктивної неможливості встановлення обставин, що мають значення для справи, без проведення відповідного експертного дослідження, яке здійснює особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин.

Таким чином, обов`язковою передумовою призначення в адміністративному процесі судової експертизи є необхідність з`ясування тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення адміністративного спору по суті.

Тобто призначення експертизи є диспозитивним правом суду виключно коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.

При цьому, судова експертиза може бути призначена судом лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення обставин справи, що стосуються предмета доказування, у разі, якщо такий висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Така потреба, зокрема, може бути обумовлена наявністю у справі суперечливих доказів, у зв`язку з чим, у суду відсутня можливість надати їм належну оцінку.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 9 частини другої цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.04.2020 у справі №925/1196/18 виснувала, що статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України (п. 6.11-6.13).

Згідно з частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За частиною другою цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином розмір відшкодування визначається саме судом, з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять "розумність" та "справедливість" у визначенні розміру моральної шкоди розкривається в рішеннях Європейського Суду з прав людини, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях "Тома проти Люксембургу" (2201), "Калок проти Франції" (2000) та "Недбала проти Польщі" ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права являється адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

З урахуванням наведеного, саме суд, керуючись критеріями розумності та справедливості, має оцінити заявлений до відшкодування розмір заподіяної моральної шкоди.

Відповідно, будь-яка необхідність для залучення особи із спеціальними знаннями в зазначеній справі відсутня.

Представником позивача не доведено доцільність призначення у справі судової експертизи, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення.

Призначення експертизи за відсутності достатніх підстав призведе до порушення розумних строків тривалості судового провадження, що в свою чергу матиме наслідком порушення права на ефективний засіб юридичного захисту.

З урахуванням вказаного, судом не встановлено підстав для призначення експертизи в даній справі, а тому суд вважає необхідним у задоволенні клопотання про призначення експертизи в адміністративній справі відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.72-80, 101-103, 181-183, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про призначення в адміністративній справі №640/5584/19 судової психологічної експертизи - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 01 травня 2025 року

Суддя Н.В. Друзенко