Справа № 160/4635/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2025 року Справа № 160/4635/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняВасильченко Є.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ТОВ «Торгова Група «ТНП» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картку відмови
12.02.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВ «Торгова Група «ТНП» до Дніпровської митниці, в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати прийняті Дніпровською митницею Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2024/000213 від 13.12.2024 року та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2024/000063/2 від 13.12.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що всі документи, передбачені законодавством, що підтверджують митну вартість товару були подані позивачем до митного органу. Посилання митного органу на розбіжності та неможливість застосування основного методу не відповідають дійсності та вказують на свідоме небажання митного органу виконувати свої функції належним чином.
Ухвалою суду від 14.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
07.03.2025 року представником Дніпровської митниці подано відзив на позовну заяви, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки за результатами перевірки документів та відомостей доданих до митної декларації, з урахуванням положень ст. 337 МКУ, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
У судових засіданнях представники сторін підтримали свої правові позиції, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
04.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова Група «ТНП» (покупець) та компанією «ZHENGZHOU HARMONY CERAMIC CO.,LTD.» (продавець) укладено контракт № ZHC-TNP-2024, згідно з п. 1 якого продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити на умовах FOB, QINGDAO, Китай Інкотермс 2000 товари, асортимент, номенклатура, кількість, ціна та порт відвантаження яких зазначається у Специфікації до цього Контракту. Специфікація складається Сторонами на кожну окрему поставку та є невід`ємною частиною цього Контракту.
Відповідно до п. 2 Контракту ціна за цим контрактом встановлюється в доларах США на умовах FOB, QINGDAO , Китай та зазначається у Специфікації на відповідну партію. Ціна на товар містить вартість самого товару. Вартість експортного пакування та маркування, транспортування до порту відправлення, вантажних робіт, витрат на оплату митного оформлення та інші витрати в країні вивезення. Ціна зазначена у Специфікації не підлягає змінам, якщо інше не буде досягнуто в процесі переговорів між сторонами цього контракту та закріплено Додатковою угодою до відповідної Специфікації, яка буде невід`ємною частиною цього Контракту.
Згідно з п. 3.1 Контракту постачання товару здійснюється на умовах FOB QINGDAO, Китай (ІНКОТЕРМС-2000). Сторони керуються положенням Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «ІНКОТЕРМС» (у редакції Міжнародної торгової палати 2000 року) щодо визначення базису поставки FOB, що використовується в цьому контракті.
Пунктом 6 Контракту визначено, що оплата товару, що поставляється за цим контрактом, здійснюється таким чином, якщо інше не зазначено у відповідній специфікації: - 100% балансовий платіж не пізніше 30 днів від дати виходу Товару з порту відвантаження та після отримання Покупцем копії коносаменту. Датою виходу Товару з порту відвантаження вважати дату, вказану в коносаменті (Bill of Lading). Оплата здійснюється на підставі виставленого Продавцем відповідного інвойсу, у вигляді переказу коштів з рахунку Покупця на рахунок Продавця.
05.03.2024 року між Сторонами була укладена Специфікація №1, відповідно до якої узгоджено поставку товару на загальну суму 67 614,01 USD, умови поставки FOB Qingdao, Умови оплати: 12 244,12 USD передоплата, баланс після копії коносаменту.
11.06.2024 року Сторонами було внесено зміни до пункту 3 Специфікації №1 від 05.03.2024 до Контракту та викладено його у наступній редакції: «4. Умови оплати: передплата 19 541,18 USD, передплата 19 541,18 дол. у червні 2024, балансова оплата протягом 2 тижнів після отримання копії коносамента».
15.07.2024 року Сторонами було встановлено те, що Продавець повертає на рахунок Покупця частину передоплати у сумі 19 496,18 дол., до пункту 3 Специфікації №1 до Контракту внесено зміни та викладено його у наступній редакції: «Умови оплати: передплата 19 541,18 USD, передплата 19 541,18 дол. у червні 2024, повернення коштів 19 496,18 дол. Від Продавця Покупцю в липні 2024, балансова оплата протягом 30 днів після отримання копії коносамента.» Також 20.08.2024 року Сторонами було підписано Інвойс №HMN2427A, відповідно до якого визначено загальну вартість товару на рівні 33 784,19 USD.
Митна вартість товарів була визначена із застосуванням основного методу.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, митним органом встановлено наступне.
1. Відповідно до п. 3.2 Контракту строк поставки встановлюється як 120 днів з моменту прийняття замовлення покупця продавцем, якщо інше не вказано у відповідній специфікації. Замовлення вважається розміщеним та прийнятим у виробництво з моменту підписання Специфікації на це замовлення обома сторонами. Відповідне замовлення до митного контролю не надано. Специфікація № 1 підписана 05.03.2024 року, отже строк поставки відповідно до вказаної специфікації (120 днів з моменту прийняття замовлення) 03.07.2024 року. Строк поставки порушено. Зазначене свідчить про порушення сторонами умов контракту, за що передбачена відповідальність згідно з розділом 9 Контракту.
2. Відповідно до п.п. 6 пункту 3.6 контракту продавець надсилає покупцю по кожній здійсненій поставці, кур`єрською службою,, на попередньо узгоджену з Покупцем адресу, протягом 2 робочих днів з моменту отримання балансового платежу, наступні оригінали документів, зокрема Копія експертної декларації засвідченої уповноваженим митним органом. Надана до митного контролю копія митної декларації країни відправлення не засвідчена уповноваженим митним органом.
6. Відповідно до пункту 12 наданої заяви на транспортно-експедиторські послуги від 06.09.2024 року № 0611 визначено перелік послуг та вартості доставки на суму 338 804,80 грн. та містить відомості про включення послуги «Відшкодування витрат за демередж (понаднормове використання контейнера) поза межами України». Відповідно до рахунку від 28.11.2024 року № 5376 зазначено вартість Відшкодування витрат за демередж (понаднормове використання контейнера) поза межами України на суму 6 972,70 грн. Слід зазначити, що демередж це саме понаднормове використання контейнера, тобто така витрати не може входити до переліку основних витрат, плата за демередж стягується щодобово за контейнер та залежить від типу та розміру контейнеру, характеру вантажу, а також від місця і тривалості простою, а отже не може бути розрахована наперед. Зазначене свідчить про наявність ознак підробки у наданих до митного контролю документів, що підтверджують відомості щодо вартості транспортних складових митної вартості.
7. За результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, встановлено що товари, які переміщувались у контейнерах GAOU7531020 та MRKU2607907 за коносаментом № SZSE24082107 від 11.09.2024 року були перевантажені у порту NINGBO з судна «MSC CELESTINO MARESCA/435W» (зазначене у коносаменті) на судно «MAERSK HONG KONG/436W», далі 31.10.2024 року порт PORT SAID перевантажено з судна «MAERSK HONG KONG/436W» на судно «CAPE MALE/442N». 12.11.2024 року товари прибули у порт призначення Constanta, 13.11.2024 року вивантажено та 26.11.2024 року випущено з порту Constanta. З урахуванням положень пункту 11 (додаткової угоди) наданої заявки на транспортно-експедиторські послуги від 06.09.2024 року № 0611 визначено, Вільний час від demurrage: 7 днів з моменту прибуття контейнера у порт Constanta до завантаження на контейнеровоз, потім 24 USD/день для 40'0V/HC, з 8 по 15 день. Таким чином демередж (понаднормове використання контейнера) поза межами України становить 6 днів вартістю 24 дол.США/день. Рахунок на вказані витрати до митного контролю не надано. Відповідно до положень частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально, або не визначені кількісно і достовірні або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
8. Відповідно до пункту 10,5 Контракту Цей контракт складено на 9 аркушах у двох примірниках однакової юридичної сили 1 екземпляр для кожної із сторін англійською та російською мовами, при різночитаннях перевага надаватиметься англійському тексту (в англомовній частині зазначено те саме «The present Contract is made up on 9 pages in two originals- one original for each party- both in English and in Russian, in case of different understandings in the languages, the parties shall give preference to the English text.»). Однак, наданий до митного контролю Контракт складено англійською та українською мовами, що може свідчити про наявність ознак підробки.
У зв`язку із викладеним, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспорті (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Не погодившись із вказаними рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.2 ст.1 МК України).
Згідно із ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Згідно із вимогами частин 1 та 5 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлено судом, рішення про коригування митної вартості товарів, які прийняті митницею фактично обґрунтовані тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно з ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч.2 ст.55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
За таких обставин, суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст.55 МК України, прийняті митним органом письмові рішення про коригування заявленої митної вартості товарів мають містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно із ч.3 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Втім, як видно зі змісту спірних рішень, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарі передбачених п.2 ч.1 ст.57 МК України у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Як визначено у ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).
У свою чергу, декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митних декларацій, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.
При цьому суд також звертає увагу на таке.
Як встановлено судом, поставка товару задекларованого у митних деклараціях, здійснювалась на підставі контракту № ZHC-TNP-2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова Група «ТНП» та компанією «ZHENGZHOU HARMONY CERAMIC CO.,LTD.».
Щодо зауважень відповідача відносно ненадання позивачем замовлення та порушення строків, за що передбачена відповідальність згідно з розділом 9 Контракту, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3.2 Контракту строк поставки встановлюється як 120 днів з моменту прийняття замовлення покупця продавцем якщо інше не вказано у відповідній Специфікації. Замовлення вважається розміщеним та прийнятим у виробництво з моменту підписання Специфікації на це замовлення обома сторонами.
В пункті 3.2 Контракту відсутня вказівка про замовлення на поставку товару як окремий документ, а тому доводи відповідача про ненадання замовлення не відповідають дійсності.
Також, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна Додаткова угода № 3 від 16.07.2024до Специфікації № 1 до Контракту № ZHC-TNP-2024 від 04.03.2024 року.
Відповідно до пункту 3 Додаткової угоди № 3 сторони домовились, що покупець не накладає і не буде накладати штрафи на продавця через порушення строків поставки товару по Специфікації № 1 від 05.03.2024 року.
За таких обставин зауваження митного органу в цій частині є безпідставними та не обґрунтованими.
Щодо тверджень відповідача відносно того, що надана до митного контролю копія митної декларації країни відправлення не засвідчена уповноваженим митним органом, суд зазначає наступне.
Копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ч.5 ст.53 МК України прямо забороняє вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
В процесі контролю відповідачем не наведені обґрунтування вимоги необхідності надання митної декларації країни відправлення і які саме розбіжності у наданих документах та складових митної вартості усуватиме така декларація.
Верховним Судом з аналогічних правовідносин було сформовано правову позицію, висловлену ним у постанові від 19 березня 2019 року у справі №810/4116/17, відповідно до якої ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Суд також зазначає, що документи, які були надані позивачем митному органу, підтверджують вартість товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився та його вартість. Водночас, відповідачем не обґрунтовано, які саме складові митної вартості товару має підтвердити (або спростувати) митна декларація країни відправлення.
Отже, не надання копії декларації країни відправлення до митного оформлення не може слугувати підставою для витребування у декларанта додаткових документів та не підтвердження через її ненадання заявленої митної вартості.
Сертифікат про походження є документом який видається уповноваженим органом або організацією країни походження товару і встановлює факт походження товару саме із країни яка його експортує.
Даний документ не може бути доказом підтвердження чи спростовування відправки товару конкретній особі або перепродажу товару іншій особі.
Відповідачем не вказано нормативно-правового документу, який би встановлював вимоги до оформлення сертифікату про походження товару, зокрема, виданого у Китаї.
За поясненнями позивача система не дає можливість вписати в пункті 10 сертифікату походження два різних номери інвойсу, тому продавцем було вписано два інвойси № HMN2427А та № HMN2427В від 20.08.2024 року. Таким чином інвойси були вказані і в експортній декларації країни відправлення.
За таких обставин, зауваження митного органу є необґрунтованими в цій частині.
Суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Крім того, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 року по справі №813/1755/17, від 29.07.2021 року по справі №380/6459/20.
Також підставою для винесення оскаржуваного рішення стало те, що за результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, встановлено що товари, які переміщувались у контейнерах GAOU7531020 та MRKU2607907 за коносаментом № SZSE24082107 від 11.09.2024 року були перевантажені у порту NINGBO з судна «MSC CELESTINO MARESCA/435W» (зазначене у коносаменті) на судно «MAERSK HONG KONG/436W», далі 31.10.2024 року порт PORT SAID перевантажено з судна «MAERSK HONG KONG/436W» на судно «CAPE MALE/442N». 12.11.2024 року товари прибули у порт призначення Constanta, 13.11.2024 року вивантажено та 26.11.2024 року випущено з порту Constanta. З урахуванням положень пункту 11 (додаткової угоди) наданої заявки на транспортно-експедиторські послуги від 06.09.2024 року № 0611 визначено, Вільний час від demurrage: 7 днів з моменту прибуття контейнера у порт Constanta до завантаження на контейнеровоз, потім 24 USD/день для 40'0V/HC, з 8 по 15 день. Таким чином демередж (понаднормове використання контейнера) поза межами України становить 6 днів вартістю 24 дол.США/день. Рахунок на вказані витрати до митного контролю не надано.
Суд зазначає, що в матеріалах справи наявний рахунок № 5376 від 28.11.2024 року на суму 388 804,80 грн. в пункті 6 цього рахунку зазначено про відшкодування витрат за демередж (понаднормове використання контейнера) поза межами України на суму 6972,59.
Лінія Маерск виставила на експедитора рахунок на 168 дол. США. Ці витрати експедитор експедитор вніс до рахунку № 5376 від 28.11.2024 року.
З огляду на зазначене висновок митниці про ненадання рахунку на вказані витрати не відповідає дійсності.
Щодо зауважень митного органу про мову контракту, суд зазначає, що при здійсненні своїх повноважень під час митного оформлення, митний орган позбавлений обов`язків перевіряти чинність наданих під час митного оформлення документів.
В силу положень статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
При цьому, митним органом не доведено, що укладений між сторонами контракт є недійсним в силу закону, разом з тим, відсутні і докази визнання його недійсним в судовому порядку.
Також суд зазначає, що сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 16.07.2024 року до Контракту № ZHC-TNP-2024 від 04.03.2024 року.
Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 16.07.2024 року внесено зміни до пункту 10.5 Контракту і викладеного його в наступній редакції: Цей контракт складено на 9 аркушів у двох примірниках однакової юридичної сили 1 екземпляр для кожної із сторін англійською та українською мовами, при різночитаннях перевага надаватиметься англійському тексту.
Тож, суд зазначає, що такі зауваження митного органу зроблені протиправно.
Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а тих, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.
Отже, суд вважає, що на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає вимогам ч.2 ст.53 МК України, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих позивачем, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості.
Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити і про таке.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 у справі №809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 08.02.2019 у справі №825/648/17, від 26.05.2022 у справі №560/355/19.
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів МК України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначенні усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
З урахуванням наведеного, суд робить висновок, що митним органом оспорювані рішення та, як наслідок картки відмови, прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, тому наявні підстави для їх скасування.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд доходить до висновку що при винесенні рішення про коригування митної вартості товару №UA110150/2024/000063/2 від 13.12.2024 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, передбачені чинним законодавством з викладених вище підстав, що є підставою для задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 139, 241-246, 255, 262, 293, 295, 297 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати прийняті Дніпровською митницею Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2024/000213 від 13.12.2024 року та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2024/000063/2 від 13.12.2024 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Група «ТНП» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7517,16 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 травня 2025 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко