Справа № 300/2859/25
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"01" травня 2025 р. справа № 300/2859/25
м. Івано-Франківськ
В С Т А Н О В И В:
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції просить:
визнати протиправними дії головного державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночком В.Ю. щодо винесення постанови від 17.04.2025 ВП № 77831040 про відкриття виконавчого провадження;
скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка В.Ю. від 17.04.2025 ВП № 77831040 про відкриття виконавчого провадження.
Підставами позову є те, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області 01.11.2022 у справі № 909/634/22 позов задоволено. Вирішено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості 4 774,19 грн шкоди, завданої неправомірними діями, внаслідок виплати допомоги з безробіття, а також судовий збір в розмірі 2 481 грн. На виконання цього рішення 27.03.2023 видано наказ. Рішенням (повідомлення) головного державного ОСОБА_1 від 28.01.2025 повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. Івано-Франківський міський центр зайнятості 11.01.2024 звернувся до Головного управління Державної казначейської служби, проте 19.01.2024 наказ також повернуто без виконання. У зв`язку з наведеним 28.05.2024 стягувач подав позов до Івано-Франківського окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби. Згідно з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 у справі № 300/4216/24 позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби прийняти наказ від 27.03.2023 до виконання. Водночас постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024 вказане рішення скасоване, в позові відмовлено. Суд апеляційної інстанції вказав, що наказ підлягає виконанню в порядку та за процедурами, визначеними Закону України "Про виконавче провадження". Тому стягувач 16.12.2024 звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про прийняття наказу від 27.03.2023 до виконання. Рішенням (повідомленням) головного державного виконавця від 28.01.2025 повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.03.2025 у справі № 909/634/22 скасовано рішення (повідомлення) головного державного від 28.01.2025 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Зобов`язано головного державного виконавця Іваночка В.Ю. вчинити дії щодо прийняття до виконання наказу суду від 27.03.2023. Головним державним Іваночком В.Ю. винесено оскаржувану постанову від 17.04.2025 про відкриття виконавчого провадження ВП № 77831040 з примусового виконання наказу № 909/634/22, виданого Господарським судом Івано-Франківської області 27.03.2023. Позивач вважає протиправними дії головного державного виконавця щодо винесення постанови від 17.04.2025 ВП № 77831040 про відкриття виконавчого провадження, тому просить суд скасувати постанову головного державного виконавця від 17.04.2025 ВП № 77831040 про відкриття провадження з обґрунтувань, що згідно з вимогами ч. 2. ст. 3 Закону Укераїни "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VІ із заявою про виконання рішення суду стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тобто до Державної казначейської служби України. Оскільки судовий наказ від 27.03.2023 № 909/634/22 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості коштів в сумі 4 774,19 грн., шкоди, завданої неправомірними діями, внаслідок виплат допомоги з безробіття, а також судовий збір в розмірі 2 481 грн., підлягає виконанню Державною казначейською службою України.
Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступнек.
Відповідно до ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
За приписами ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Водночас, згідно ст. 339-1 Господарського процесуального кодексу України сторони сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до ч. 1 ст. 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Отже, ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 1 ст. 339-1, ч. 1 ст. 340 ГПК України визначений інший порядок оскарження стороною виконавчого провадження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця, вчинених в процесі виконання рішення, прийнятого в порядку господарського судочинства, а саме до суду, який видав виконавчий документ.
Відтак, цей спір належить розглядати за правилами господарського судочинства і цей спір підсудний Господарському суду Івано-Франківської області, як суду який видав виконавчий документ, а не за правилами адміністративного судочинства.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 346/79/17 в сформовано правовий висновок про те, що за правилами адміністративного судочинства мали оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.
Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 183/4196/21.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Згідно з ч. 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
На виконання вказаного нормативного положення суд роз`яснює позивачу, що вирішення цього спору належить до юрисдикції Господарського суду Івано-Франківської області в порядку господарського судочинства.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 300/2859/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2025 ВП № 77831040.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Григорук О.Б.