Справа № 120/3304/25
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 квітня 2025 р. Справа № 120/3304/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність постанови про стягнення виконавчого збору, що видана головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельник Тетяною Петрівною 03 березня 2025 року, а тому, на його думку, таку постанову слід скасувати.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши, що державний виконавець під час прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору діяв у відповідності до вимог ст. ст. 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження, оскільки у спірних правовідносинах наявні всі необхідні умови для відкриття виконавчого провадження та, як наслідок, прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 у справі № 120/3661/22, зокрема, зобов`язано Липовецьку міську раду надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному окремо дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області.

Даним рішенням також вирішено відстрочити його виконання у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

29.09.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №120/3661/22.

28.02.2025 ОСОБА_1 звернувся з вказаним виконавчим листом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

За наслідком такого звернення 03.03.2025 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельник Тетяною Петрівною відкрито виконавче провадження ВП №77344113 з виконання вищевказаного виконавчого документа, про що винесено відповідну постанову, яку за вих. №3639/4.1-28/7 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відому. Боржнику надано 10-ти денний термін для виконання зазначеного рішення.

Того ж дня винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження на суму 455,70 грн, яку за вих. № 3641/4.1-28/7 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відому.

Також 03.03.2025 враховуючи вимоги ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 32000,00 грн, яку за вих. № 3641/4.1-28/7 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відому.

При цьому, 03.03.2025 відповідно до п.6 ч. 1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до припинення (скасування) воєнного стану в Україні, яку за вих. № 3644/4.1-28/7 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відому.

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №71950371 від 03.03.2025 протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що відносини щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

У силу ст.ст. 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 9 ст. 27 Закону 1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У свою чергу, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону 1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За правилами пункту 6 частини 1 першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Відповідно ч. 2 ст. 34 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Аналіз вказаних приписів Закону № 1404-VIII вказує на обов`язок державного виконавця у разі надходження до нього заяви стягувача та виконавчого документа винести не пізніше наступного робочого дня постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому, ст. 27 Закону № 1404-VIII встановлює законодавчий обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження прийняти постанову про стягнення із боржника виконавчого збору за примусове виконання рішення.

Як свідчать матеріали справи, в зв`язку із зверненням стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження, заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельник Тетяною Петрівною 03.03.2025 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження із виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 120/3661/22 від 29.09.2022 та постанову про стягнення із Липовецької міської ради виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Встановлені обставини вказують, що державний виконавець під час прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору діяв у відповідності до вимог ст. ст. 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у спірних правовідносинах наявні всі необхідні умови для відкриття виконавчого провадження та, як наслідок, для стягнення виконавчого збору, зокрема такі як: звернення стягувача із заявою та виконавчим документом за рішенням суду, що набрало законної сили.

В той же час, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також зазначаються порядок і строк виконання судового рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

В даному випадку, в рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 у справі № 120/3661/22 судом відстрочено виконання даного рішення у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

При цьому, виконавець, враховуючи вимоги ст. ст. 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний був прийняти постанову про стягнення виконавчого збору, однак, враховуючи невідкладне зупинення виконавчого провадження, це не може свідчити про направлення останньої до органу Казначейства, оскільки виконавче провадження ВП №71950371 перебуває на стадії зупинення вчинення виконавчих дій.

Враховуючи, що рішення суду від 06.07.2022 у справі № 120/3661/22 містить чітку вказівку про відстрочення його виконання до припинення (скасування) воєнного стану в Україні, відсутні підстави вважати, що спірна постанова буде реалізована виконавцем в разі повного виконання міською радою судового рішення у відповідний строк.

З огляду на фактичні обставини справи, на переконання суду, відповідач приймаючи постанову від 03.03.2025 ВП №71950371 про стягнення виконавчого збору діяв правомірно, в межах та у спосіб визначений законом.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Разом з тим, відповідачем доведено законність та обґрунтованість спірної постанови.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Липовецька міська рада Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 4, м. Липовець, Вінницька область, 22500, )

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального упраління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, )

Суддя Чернюк Алла Юріївна