Справа № 160/5776/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2025 року Справа № 160/5776/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРищенко А. Ю.
за участі секретаря судового засіданняДидочкіної О.А.
представника позивача представника відповідача Черненко О.А. Бережної К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
19 лютого 2025 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - Відповідач, податковий орган), в якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу, винесену Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області від 11.11.2024 року, якою ОСОБА_1 (РНОК?? НОМЕР_1 ) визначено суму податкового боргу в розмірі 2 811 169,25 грн;
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначає, що в період 2019-2021 років здійснював операції з відчуження корпоративних прав (інвестиційних активів). Вказує, що при набутті цих прав він ніс витрати (грошові внески, оплата за договорами, майнові внески), вартість яких визначалась документально. Стверджує, що відчуження корпоративних прав відбулося без отримання інвестиційного прибутку, а в деяких випадках з інвестиційним збитком, оскільки сума витрат на придбання перевищувала або дорівнювала доходу від продажу. Відтак, за позицією Позивача, був відсутній об`єкт оподаткування ПДФО та військовим збором з операцій з інвестиційними активами, а отже і обов`язок подавати податкові декларації та вести Книгу обліку доходів і витрат щодо цих операцій. Позивач також вказує на протиправність проведення перевірок через неналежне повідомлення та зазначає, що ПДФО та військовий збір з отриманого у 2019 році дарунку були ним сплачені у 2020 році, до винесення оскаржуваних рішень. Надає докази понесених витрат на придбання корпоративних прав. Податкову вимогу та рішення про опис майна в заставу вважає похідними та також протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву.
У своєму відзиві Відповідач зазначав, що перевірки проведені на підставі отриманої інформації про можливе недекларування Позивачем доходів від операцій з інвестиційними активами та неподання декларацій. За даними податкових агентів (форма 1-ДФ), Позивач отримав дохід від продажу корпоративних прав у 2019-2021 роках. Оскільки Позивач не надав під час перевірки та на запити контролюючого органу документи, що підтверджують витрати на придбання цих інвестиційних активів, Відповідач розрахував інвестиційний прибуток як всю суму отриманого доходу від продажу. Також Відповідач вказує на неподання Позивачем декларацій та неведення Книги обліку. Вважає оскаржувані рішення правомірними.
31.03.2025 у судовому засіданні у справі усною ухвалою суду вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 07.04.2025.
07.04.2025 у судовому засіданні у справі представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.
07.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення; проголошення рішення призначено на 16.04.2025.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 2019 по 2021 рік Позивач здійснював операції з придбання та подальшого відчуження часток у статутних капіталах ТОВ «МАКСІ СОЛАР» (код 42124078), ТОВ «ГРІН СОЛАР» (код 42308395), ТОВ «СОЛАР НЕТВОРК» (код 43322887) та ТОВ «СОЛАР ФОРС» (код 43323000).
Придбання корпоративних прав відбувалося шляхом:
купівлі частки за договором купівлі-продажу;
внесення грошових коштів до статутного капіталу при створенні товариства;
внесення майнових вкладів (земельних ділянок) до статутного капіталу при його збільшенні, вартість яких визначалася за згодою учасників та фіксувалася у протоколах загальних зборів та актах приймання-передачі.
Відчуження корпоративних прав відбувалося на підставі договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі.
Позивачем до суду надано копії договорів купівлі-продажу часток (як при придбанні, так і при відчуженні), протоколів загальних зборів учасників товариств (про формування та збільшення статутного капіталу, затвердження оцінки майнових внесків, зміну складу учасників), актів приймання-передачі майна та часток, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, банківських виписок та касових ордерів, що підтверджують як понесені витрати на придбання активів, так і отримані доходи від їх продажу.
На підставі наданих Позивачем документів суд встановив наступні показники щодо операцій з інвестиційними активами:
ТОВ «МАКСІ СОЛАР» (50% частка): Витрати на придбання (купівля + 1/2 вартості земельної ділянки) склали 3 754 760,00 грн. Дохід від продажу склав 3 651 656,52 грн.
ТОВ «ГРІН СОЛАР» (50% частка): Витрати на придбання (купівля + 1/2 вартості земельної ділянки зменшення статутного капіталу) склали 8 490 000,00 грн. Дохід від продажу склав 8 325 000,00 грн.
ТОВ «СОЛАР НЕТВОРК» (50% частка): Витрати на придбання (внесок при створенні + 1/2вартості земельної ділянки) склали 696 130,00 грн. Дохід від продажу (двома частинами: 10% + 40%) склав 139 226,00 грн + 556 904,00 грн = 696 130,00 грн.
ТОВ «СОЛАР ФОРС» (49,64% частка): Витрати на придбання (1/2 вартості земельної ділянки як внесок третьої особи) склали 691 130,00 грн. Дохід від продажу (двома частинами: 10% + 39,64%) склав 139 226,00 грн + 551 904,00 грн = 691 130,00 грн.
При вирішенні спору суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).
Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників на підставі первинних документів. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами.
Відповідно до пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення операцій з корпоративними правами.
Порядок оподаткування інвестиційного прибутку визначено п. 170.2 ст. 170 ПК України.
Згідно з пп. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно. За результатами звітного календарного року платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій відображається загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток).
Підпунктом 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України встановлено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу.
Абзацом дев`ятим цього ж підпункту визначено, що придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» № 2275-VIII від 06.02.2018 року, вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно. Вклад у негрошовій формі повинен мати грошову оцінку, що затверджується одностайним рішенням загальних зборів учасників (або рішенням засновників при створенні). Аналогічно, при збільшенні статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів у негрошовій формі, рішенням загальних зборів визначається майно та його грошова оцінка. Таким чином, вартістю придбання корпоративних прав, отриманих в обмін на майно, є грошова оцінка такого майна, визначена та затверджена у встановленому законом порядку учасниками (засновниками) товариства та зафіксована у відповідних документах (рішеннях/протоколах зборів, актах приймання-передачі).
Суд зазначає, що Відповідач при проведенні перевірок та прийнятті оскаржуваних рішень визначив інвестиційний прибуток Позивача як повну суму доходу, отриманого від продажу корпоративних прав, без урахування будь-яких витрат на їх придбання. Підставою для цього Відповідач вказує ненадання Позивачем підтверджуючих документів щодо витрат під час перевірки.
Однак, Позивач надав до суду детальний розрахунок та первинні документи, що підтверджують суми витрат, понесених ним на придбання кожної з часток, які були відчужені у перевіряємих періодах.
Аналіз наданих Позивачем документів підтверджує, що вартість витрат на придбання корпоративних прав у ТОВ «МАКСІ СОЛАР» та ТОВ «ГРІН СОЛАР» перевищувала дохід від їх продажу, що призвело до інвестиційних збитків у 2019 році. Вартість витрат на придбання корпоративних прав у ТОВ «СОЛАР НЕТВОРК» та ТОВ «СОЛАР ФОРС» дорівнювала доходу від їх продажу у 2021 році, що свідчить про відсутність інвестиційного прибутку.
Згідно з пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами. Якщо в результаті розрахунку виникає від`ємне значення, воно вважається інвестиційним збитком (пп. 170.2.3 п. 170.2 ст. 170 ПК України). Якщо загальний фінансовий результат має від`ємне значення або дорівнює нулю, об`єкт оподаткування ПДФО та військовим збором від операцій з інвестиційними активами відсутній.
Обов`язок подання декларації виникає, зокрема, при отриманні інвестиційного прибутку (пп. 170.2.1 ст. 170 ПК України) або доходів, з яких податок не утримано податковим агентом (пп. 168.2.1 ст. 168 ПК України). Обов`язок ведення Книги обліку пов`язаний з обов`язком подання декларації (пп. "а" п. 176.1 ст. 176 ПК України, п. 1, 2 Порядку № 591).
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність у Позивача інвестиційного прибутку за 2019-2021 роки та про сплату податку з доходу у вигляді дарунку до винесення ППР, обов`язок подання податкових декларацій за вказані періоди у Позивача був відсутній. Відповідно, був відсутній і обов`язок вести Книгу обліку доходів і витрат щодо цих доходів.
Податкова вимога від 11.11.2024 року та рішення про опис майна в податкову заставу від 11.11.2024 року є похідними від оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Оскільки суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування всіх ППР, що стали підставою для визначення податкового боргу, то відповідно податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу також є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд вважає, що Відповідач не довів правомірності своїх рішень належними та допустимими доказами, тоді як Позивач надав докази на обґрунтування своїх вимог.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
При зверненні до суду Позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 13 080,96 грн., що підтверджується квитанціями №9369-7507-1376-2415 від 14.02.2025 року та №9369-7507-8352-1934 від 14.02.2025 року.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, сплачений Позивачем судовий збір у сумі 13 080,96 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу, винесену Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області від 11.11.2024 року, якою ОСОБА_1 визначено суму податкового боргу в розмірі 2 811 169,25 грн.
Визнати протиправним та скасувати, винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області від 11.11.2024 року рішення про опис майна ОСОБА_1 в податкову заставу, розмір зобов`язання 2 811 169,25 грн.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 13 080,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя А. Ю. Рищенко