Справа № 320/45957/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Колеснікова І.С., Перепелиця А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Карпушової О.В., Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лемешева Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Кабінету Міністрів України протиправною щодо не визначення уповноваженого органу виконавчої влади стосовно пенсіонерів (співробітників) податкової міліції на підставі Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України визначити уповноважений орган виконавчої влади стосовно пенсіонерів (співробітників) податкової міліції та внести відповідні зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Кабінет Міністрів України своєю протиправною бездіяльністю позбавив права колишніх працівників податкової міліції реалізувати своє право на перерахунок пенсії, оскільки досі не визначив уповноважений орган виконавчої влади стосовно пенсіонерів податкової міліції та не вніс відповідних змін до Порядку проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі - Постанова № 45).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Кабінет Міністрів України подав апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що жодним законодавчим та/або нормативно-правовим актом не визначено, що у разі ліквідації/реорганізації відповідного органу виконавчої влади має визначатися правонаступник того чи іншого структурного підрозділу органу виконавчої влади, що ліквідується/реорганізується.

Апелянт стверджує, що з метою реалізації права на перерахунок пенсії позивач в разі наявності у нього такого права не позбавлений можливості звернутися до комісії з реорганізації Держаної фіскальної служби для отримання відповідної довідки про розмір грошового забезпечення.

Зазначає, що наразі саме комісії з реорганізації ДФС/територіальних органів ДФС уповноважені видавати (за наявності законних підстав передбачених Порядком №45) колишнім працівникам податкової міліції зазначеного виду довідки для реалізації соціальної гарантії на перерахунок пенсії.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи доказ звернення позивача до комісії з реорганізації Державної фіскальної служби стосовно видачі відповідної довідки для перерахунку його пенсії відсутній.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про бездіяльність Уряду.

Також апелянт зазначає про відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу ОСОБА_1 , що підлягає судовому захисту, оскільки здійснюються заходи з реорганізації Державної фіскальної служби, з урахуванням чинного законодавства України.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 та від 01.04.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 30 квітня 2025 року.

Від ОСОБА_1 07 квітня 2025 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що бездіяльність Кабінету Міністрів України є протиправною, оскільки полягає у не вчиненні юридично значущих дій, а саме визначення уповноваженого органу, на який буде покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідні документи для перерахунку пенсії звільнених працівникам податкової міліції та забезпеченні прийняття нормативно-правового акту, яким буде внесено зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

В судове засідання з`явилися сторони, учасники процесу надали свої пояснення та аргументи, обмінялися питаннями.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу у Державній податковій адміністрації України та наказом від 29.11.2005 № 147-о/д його звільнено з податкової міліції у відставку за віком на підставі п.п. а п. 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 та з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги».

Позивачу визначено вислугу років, а саме на 30.11.2005, яка складається з: в календарному обчисленні - 30 років 11 місяців 02 дні; в пільговому обчисленні - 42 роки 06 місяців 26 днів.

Пенсія позивачу призначена з 01.12.2005 відповідно до Закону України від 01.01.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII) з розрахунку 90 % грошового забезпечення.

Верховна Рада України 28.01.2021 прийняла Закон України № 1150-IX «Про Бюро економічної безпеки України» (далі - Закон №1150-IX), який набрав чинності 25.03.2021 та розпочало свою роботу Бюро економічної безпеки України.

У Розділі VI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1150-IX зазначено, що за колишніми працівниками податкової міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, встановлені Законом України «Про Національну поліцію».

Крім того, внесені зміни у Закон № 2262-XII, в якому зазначено, що перерахунок раніше призначених пенсій, а саме перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

У п. 10 «Прикінцевих та перехідних положеннях» Закону № 1150-IX зазначено:

Кабінету Міністрів України:

1) не пізніше трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом:

- внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції про внесення змін до Державного бюджету України на поточний рік щодо передбачення видатків, необхідних для утворення та діяльності Бюро економічної безпеки України, зокрема видатків для забезпечення Бюро економічної безпеки України та його територіальних управлінь адміністративними будинками, транспортними засобами, засобами зв`язку і матеріально-технічного забезпечення, спеціальною технікою оперативно-технічних підрозділів, іншим майном;

- забезпечити проведення аудиту матеріально-технічних ресурсів, озброєння та спеціальних засобів Державної фіскальної служби України та їх передачу Бюро економічної безпеки України;

- прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону;

- забезпечити перегляд міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону;

2) не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити ліквідацію Державної фіскальної служби України;

3) через один рік з дня оголошення про початок діяльності Бюро економічної безпеки України подати до Верховної Ради України звіт про ефективність впровадження цього Закону із зазначенням показників, на основі яких здійснено оцінку ефективності впровадження цього Закону, та методів їх одержання.

Не погодившись із протиправною бездіяльністю відповідача щодо визначення уповноваженого органу виконавчої влади стосовно пенсіонерів (співробітників) податкової міліції на підставі Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що Кабінет Міністрів України пунктом 10 «Прикінцевих та перехідних положеннях» Закону №1150-IX зобов`язано прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону. Водночас станом на день звернення позивача з даним позовом, Урядом відповідних нормативно-правових актів не прийнято, та вимоги Закону № 1150-IX виконано не було, що свідчить про протиправну бездіяльність Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

28.01.2021 прийнято Закон України «Про Бюро економічної безпеки України» № 1150-IX, який набрав чинності 25 березня 2021 року. Цей Закон визначає правові основи організації та діяльності Бюро економічної безпеки України.

У Розділі VI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1150-IX зазначено, що за колишніми працівниками податкової міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, встановлені Законом України «Про Національну поліцію».

До ліквідації як категорії податкової міліції, визначення розмірів їхнього грошового забезпечення з 01.03.2018 було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу те деяких інших осіб» (зі змінами). Разом з тим, Законом України «Про Бюро економічної безпеки України» внесено змінити до частини третьої статті 63 Закону №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до яких перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Зазначена законодавча норма визначає виключно види та розміри грошового забезпечення, які включаються для проведення перерахунку пенсій осіб начальницького та рядового складу податкової міліції.

Прирівнювання посад колишніх працівників податкової міліції до посад поліцейських не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону визначено постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із абзацом другим пункту 3 Порядку довідки про розмір грошового забезпечення видаються тим державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до абзацу десятого пункту 3 Порядку в разі ліквідації державних органів довідки видаються правонаступниками таких органів, а в разі їх відсутності - державними органами, визначеними відповідними актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 листопада 2021 року №1493-р «Про початок діяльності Бюро економічної безпеки» Державна фіскальна служба України припинила свою діяльність у частині виконання функцій, які забезпечувалися підрозділами податкової міліції.

Таким чином, станом на час звернення ОСОБА_1 до суду, відсутній уповноважений структурний підрозділ, на який покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних документів для перерахунку пенсій колишнім співробітникам податкової міліції (довідок про грошове забезпечення).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного / несвоєчасного виконання обов`язкових дій / ухвалення рішень або невиконання їх узагалі. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість і межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Самі собою строки поза зв`язком з конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не матимуть правового значення, якщо в зобов`язаної особи існували певні об`єктивні обставини, які перешкодили належному виконанню функцій державним органом. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких установлюється цей строк.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 9901/276/19.

Бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Суб`єкт, дії або бездіяльність якого оскаржується, може бути зобов`язано до виконання лише тих обов`язків, які на нього покладено законом чи іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Аналізуючи викладене вище, а також обставини цієї справи, колегія суддів враховує, що в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на сьогодні відсутній уповноважений структурний підрозділ, на який покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних документів для перерахунку пенсій колишнім співробітникам податкової міліції (довідок про грошове забезпечення). Стверджує, що Кабінетом Міністрів України до цього часу не внесено зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осію, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45, що свідчить про систематичне порушення соціально-економічних прав колишніх працівників податкової міліції, в тому числі позивача.

Так, пунктом 10 «Прикінцевих та перехідних положеннях» Закону № 1150 зазначено: Кабінету Міністрів України прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону; забезпечити перегляд міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

Проаналізувавши вищевказану норму, Кабінет Міністрів України зобов`язано прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону.

Дослідивши обставини справи, суд апеляційної інстанції встановив, що бездіяльність Кабінету Міністрів України в даному випадку є протиправною, оскільки полягає у не вчиненні ним юридично значущих дій, а саме визначення уповноваженого органу на який буде покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідні документи для перерахунку пенсій звільненим працівникам податкової міліції та забезпеченні прийняття нормативно-правого акту, яким буде внесено зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, затвердженого Постановою № 45.

Щодо доводів апелянта про те, що комісії з реорганізації ДФС/територіальних органів ДФС уповноважені видавати колишнім працівникам податкової міліції зазначеного виду довідки для реалізації соціальної гарантії на перерахунок пенсії, однак матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 із заявою про видачу такої довідки, колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем разом із відзивом на апеляційну скаргу подано лист-відповідь від 30.01.2024 №63000-01/285 Заступника Голови Державної податкової служби України, Голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України Михайла Тітарчука, у якому повідомлено позивача, що на виконання Постанови №761 співробітники ДФС та її територіальні органи, у тому числі, які входили до складу комісії з реорганізації ДФС, станом на 31.12.2021 були вивільнені, а ДФС та її територіальними органами припинено виконання функцій центрального органу виконавчої влади. Що стосується видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 29.01.2022 повідомлено, що зазначена довідка може бути видана комісією з реорганізації ДФС виключно за наявності законних підстав.

Також позивачем надано до суду лист-відповідь Міністерства фінансів України №16040-03/П-120/1/2363 від 30.11.2022, в якому повідомлено позивачу, що нормативно-правовими актами не визначено органу, уповноваженого на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії колишнім працівникам податкової міліції. Зазначено, що Міністерством фінансів України за власної ініціативи розроблено проект постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення органу, уповноваженого на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії особам начальницького та рядового складу податкової міліції», який відповідно до вимог Регламенту Кабінету Міністрів України пройшов узгодження зі всіма заінтересованими органами.

Отже, із вищеподаних листів вбачається відмова у видачі довідки позивачу для реалізації соціальної гарантії на перерахунок пенсії у зв`язку припиненням ДФС та її територіальними органами виконання функцій центрального органу виконавчої влади, а також відсутності визначення нормативно-правовими актами органу, уповноваженого на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії колишнім працівникам податкової міліції.

Колегія суддів звертає увагу, що у тексті апеляційної скарги Кабінет Міністрів України фактично не заперечує не вжиття ним заходів на виконання пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положеннях» Закону №1150-IX, а спростовує позовні вимоги тим, що позивач не позбавлений права звернутися до комісії з реорганізації Державної фіскальної служби для отримання відповідної довідки про розмір грошового забезпечення, а також зауважує на відсутності порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, що підлягає судовому захисту, оскільки здійснюються заходи з реорганізації Державної фіскальної служби.

Що стосується доводів апелянта про відсутність порушеного права позивача, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів особи на момент її звернення до суду.

Водночас таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у відповідних законодавчих актах право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Колегія суддів звертає увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу (Закон №1150-IX набрав чинності 25 березня 2021 року) не приймає нормативно-правові акти, що випливають із Закону №1150-IX

У світлі спірних правовідносин, доречно за аналогією застосувати положення частини другої статі 264 Кодексу адміністративного судочинства України, та вказати, що право оскаржити нормативно-правовий акт (бездіяльність щодо його неприйняття) мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт (або може бути застосовано у разі його прийняття).

Враховуючи те, що позивача наказом 29.11.2005 №147-о/д Державної податкової адміністрації України звільнено з податкової міліції у відставку, останній перебуває на обліку в Головному управління ПФУ в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувана бездіяльність Кабінету Міністрів України безумовно порушує його інтереси, оскільки безпосередньо стосується реалізації ним своїх прав.

Відсутність визначення уповноваженого органу, на який буде покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідні документи для перерахунку пенсій звільненим працівникам податкової міліції та забезпеченні прийняття нормативно-правого акту, яким буде внесено зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, затвердженого Постановою №45 створює ситуацію правової невизначеності.

Щодо доводів представника Кабінету Міністрів України, про які останній наголосив в судовому засіданні про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд проігнорував клопотання відповідача про залучення третіх осіб (Міністерство фінансів України, голову Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби), колегія суддів зазначає наступне.

Із протоколу судового засідання від 02.12.2024, який міститься в матеріалах справи вбачається, що судом першої інстанції в судовому засіданні розглянуто клопотання представника Кабінету Міністрів України про залучення третіх осіб, заслухано пояснення щодо поданого клопотання, за результатами чого протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання про залучення Міністерства фінансів України, а клопотання про залучення голови Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби знято з розгляду (а.с.162-163).

Відповідно до частини сьомої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Наведені відповідачем доводи ретельно перевірені судом першої інстанції і їм надана належна правова оцінка.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі №320/45957/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді О.В.Карпушова

В.Ю.Ключкович