Справа № 500/1692/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1692/25

30 квітня 2025 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Грицюка Р.П. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.02.2025 № 30 щодо відмови в переведені та виплати з 21.02.2025 ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 13.02.2025 № 74 та № 75;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести та виплатити з 21.02.2025 ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 13.02.2025 № 74 та № 75.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 21.02.2025 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.02.2025 №30 відмовлено позивачу в переведенні на пенсію державного службовця, оскільки у період роботи в органах державної податкової служби позивач обіймала посади, які відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-р не відносяться до категорій посад державних службовців. Зазначено, що працюючи в органах податкової служби позивач прийняла присягу державного службовця, їй присвоювалися відповідні ранги державного службовця, а отже має право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". Вважає дане рішення протиправним та просить його скасувати, а позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 31.03.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.04.2025 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила та вказала, що згідно записів трудової книжки позивачка займала посаду в органах державної податкової служби, їй присвоювалися спеціальні звання. Посади працівників органів державної податкової служби статтею Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ не передбачені. Згідно із частиною другого статті 25 Закону № 3723-ХІІ віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України на погодження із відповідним державним органом. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 503-р "Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців" віднесено до відповідних категорій посад державних службовців тільки ті посади працівників державних податкових адміністрацій і державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мають спеціальних звань. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання згідно із статтею 15 Закону України "Про державну податкову службу в Україні". Тобто періоди роботи у державній податковій службі на посадах за якими присвоюється спеціальне звання, до 20 річного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, не зараховується. Враховуючи вищенаведене, у пенсійного органу відсутні підстави для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки у позивачки відсутній необхідний стаж державної служби. Представник просила суд в задоволенні позову відмовити.

Інших заяв від сторін до суду не надходило.

Розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 01.03.2021 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Позивачка звернулася із заявою від 21.02.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про переведення з пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ.

Після реєстрації заяви та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення від 28.02.2025 №30 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Зазначено, що статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ визначені категорії посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Посади працівників органів державної податкової служби даною статтею не передбачені. Зазначено, що у період роботи позивачки в органах державної податкової служби, вона обіймала посади, які відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-р не відносяться до категорій посад державних службовців.

Враховуючи вищевикладене прийнято рішення відмовити позивачу в переведенні на пенсію за віком згідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю відповідного стажу.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.04.1988, трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.02.2002 та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_2 від 14.08.2024 у спірний період з 01.05.1996 по 13.02.2025 позивач працювала в органах державної податкової служби, а саме:

09.01.1996 призначена на конкурсній основі на посаду державного податкового інспектора відділу оподаткування громадян по сукупному річному доходу управління податків та зборів з випробувальним строком 3 місяці (запис №9);

09.01.1996 - прийняла Присягу державного службовця України (запис №10);

01.04.1996 - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування громадян по сукупному річному доходу управління податків та зборів за конкурсом (запис №11);

01.05.1996 за підсумками проведеної атестації присвоєне спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІІ рангу» (запис №12);

26.11.1996 у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Ватутінському р-ну м. Києва і утворенням Державної податкової адміністрації у Ватутінському р-ні м. Києва переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок доходів громадян не за місцем основної роботи та від підприємницької діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №13);

01.04.1998 переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб (запис №14);

01.05.1999 за підсумками атестації присвоєне спеціальне звання «Інспектор податкової служби 2 рангу» (запис №15);

10.05.2000 у зв`язку із зміною структури переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора у відділ документальних перевірок прибуткового податку, податку з власників транспортних засобів, земельного податку, державного мита управління оподаткування фізичних осіб (запис №16);

09.04.2001 переведена на конкурсній основі на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок прибуткового податку, податку з власників транспортних засобів, земельного податку, державного мита управління оподаткування фізичних осіб (запис №17);

07.02.2002 звільнена з займаної посади по переводу до ДПІ у Деснянському районі м. Києва (п. 5 ст. 36 КЗпП України) (запис №18);

08.02.2002 призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб управління оподаткування фізичних осіб по переводу з ДПІ у Ватутінському районі м. Києва (запис №19);

03.04.2002 переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу податків з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №20);

01.05.2003 присвоєне спеціальне звання інспектора податкової служби 1 рангу (запис №21);

08.08.2003 у зв`язку із зміною структури та штатного розпису відділ перейменовано у відділ справляння податків з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №22);

01.02.2005 у зв`язку зі зміною структури переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб суб`єктів господарської діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №23);

15.09.2005 у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду головного державного податкового інспектора сектору адміністрування податків з фізичних осіб суб`єктів господарської діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №24);

03.04.2006 переведена на посаду заступника начальника відділу оподаткування фізичних осіб, як таку, що була зарахована до кадрового резерву (запис №25);

03.04.2006 присвоєне спеціальне звання радника податкової служби 3 рангу (запис №26);

01.02.2007 у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду начальника управління оподаткування фізичних осіб, як таку, що була зарахована до кадрового резерву (запис №27);

03.04.2009 присвоєне спеціальне звання радника податкової служби 2 (другого) рангу (запис №28);

30.10.2009 - переведена на посаду заступника начальника управління начальника відділу адміністрування податків з фізичних осіб - суб`єктів господарської діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №29);

07.06.2010 звільнена з займаної посади по переводу до ДПА України (п.5 ст. 36 КЗпП України) (запис №30);

08.06.2010 призначена в порядку переводу на посаду начальника відділу адміністрування податків із самозайнятих осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб, як така, що успішно пройшла стажування (запис №31);

08.06.2010 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби 1 (першого) рангу» (запис №32);

23.11.2011 - у зв`язку з реорганізацією ДПА України в Державну податкову службу України переведена на посаду начальника відділу оподаткування самозайнятих осіб управління адміністрування податків на доходи фізичних осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб (запис №33);

18.03.2013 - у зв`язку з реорганізацією ДПС України та створенням Міністерства доходів і зборів України звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Міністерстві доходів і зборів України згідно п.5 ст.36 КЗпП України (запис №34);

19.03.2013 призначена в порядку переведення на посаду начальника відділу адміністрування податків, зборів із самозайнятих осіб управління адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб Департаменту доходів і зборів з фізичних осіб (запис №35);

19.03.2013 присвоєно 8 ранг державного службовця (запис №36);

05.12.2013 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І (першого) рангу» (запис №37);

06.06.2014 - у зв`язку із зміною штатного розпису перевести на посаду заступника начальника управління начальника відділу адміністрування податків, зборів із самозайнятих осіб управління адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб Департаменту доходів і зборів з фізичних осіб, як таку, що перебуває у кадровому резерві (запис №38);

09.07.2014 відповідно до Постанови КМУ від 21.05.2014 р. №160 «Про утворення Державної фіскальної служби» у зв`язку з утворенням Державної фіскальної служби України шляхом перетворення Міністерства доходів і зборів України переведено на посаду заступника начальника управління начальника відділу адміністрування податків, зборів із самозайнятих осіб управління адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб Департаменту доходів і зборів з фізичних осіб Державної фіскальної служби України (запис №39);

29.04.2016 переведена на посаду заступника директора департаменту начальника управління адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Департаменту податків і зборів з фізичних осіб, як така, що успішно пройшла стажування (запис №40);

22.12.2018 - у зв`язку із зміною штатного розпису перевести на посаду заступника начальника управління начальника відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління адміністрування податку на доходи фізичних осіб та податків з самозайнятих осіб Департаменту податків і зборів з фізичних осіб (запис №41);

15.08.2019 звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Державній податковій службі України відповідно до п. 2 частини першої ст. 41 Закону України «Про державну службу» п. 5 ст. 36 КЗпП України (запис №42);

16.08.2019 призначена в порядку переведення на посаду начальника управління планування та контрольно-перевірочної роботи Департаменту адміністрування податків (запис №43);

16.08.2019 присвоєно 4 (четвертий) ранг державного службовця (запис №44);

28.07.2020 призначена на посаду заступника директора департаменту начальника управління перевірок оподаткування фізичних осіб Департаменту податкового аудиту у порядку переведення, до дня визначення переможця на цю посаду за результатами конкурсного відбору відповідно до законодавства, але не тільки граничного строку визначеного законодавством, а також підписаного контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 28 липня 2020 року (запис №45);

07.06.2021 звільнена із займаної посади за угодою сторін, частина друга статті 86 Закону України від 10 грудня 2015 року «Про державну службу» (зі змінами), дію контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 28.07.2020 припинено (запис №46);

08.06.2021 - призначена на посаду заступника директора департаменту - начальника управління перевірок оподаткування фізичних осіб Департаменту податкового аудиту, як переможець конкурсу. Взято до уваги, що присвоєно 4 (четвертий) ранг державного службовця. (запис №47);

23.02.2022 - у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису переведена на посаду заступника начальника управління начальника відділу адміністрування плати за землю з фізичних осіб управління адміністрування податку на майно та місцевих зборів з фізичних осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб (запис №48);

03.06.2022 переведена на посаду заступника начальника управління начальника відділу адміністрування податків з громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність управління адміністрування податку на доходи фізичних осіб та податків самозайнятих осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб та податків самозайнятих осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_2 або фактичного виходу її на роботу (запис №49);

18.09.2023 присвоєно 3 третій ранг державного службовця (запис №50);

14.08.2024 - переведена на посаду заступника начальника управління начальника відділу адміністрування податків з громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність управління адміністрування податку на доходи фізичних осіб та податків самозайнятих осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб на період відпустки без збереження заробітної плати, як матері дитини, яка потребує домашнього догляду ОСОБА_2 або до фактичного виходу її на роботу (запис №51);

13.02.2025 припинено державну службу та звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, згідно з пунктом 7 частини першої статті 83, частиною третьою статті 86 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (зі змінами), статтею 38 КЗпП з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати (запис №52).

При вирішенні даного спору суд виходить з такого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до пункту 10 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Згідно з пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (була чинною до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону № 3723 XII при встановленні категорій посад державних службовців зроблено посилання на інші прирівняні до них особи.

Спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України від 4 грудня 1990 року № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні", а з 12.08.2012 - Податковий кодекс.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини 1 статті 15 Закону № 509-ХІІ може бути особа, яка має освіту за фахом та відповіла кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п`ята, шоста статті 15 цього Закону). Видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету (стаття 6 даного Закону).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, та які займали посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема у сфері податкової політики, у період до 12.08.2012 перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України з 12.08.2012 визначено, що період роботи посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції у тому числі тих, яким присвоєно спеціальні звання зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Наведене узгоджується з частиною 18 статті 37 Закону № 3723-XII, згідно якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Ні Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-ХІІ, ні Податковим Кодексом України не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону України № 3723 XII "Про державну службу" від 16.12.1993, зокрема статті 37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку та відповідного страхового стажу, у тому числі стажу державної служби - не менше як 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, працюючи в органах податкової служби в період з 01.05.1996 по 13.02.2025 позивачу: 09.01.1996 - прийняла Присягу державного службовця України, 01.05.1999 за підсумками атестації присвоєне спеціальне звання «Інспектор податкової служби 2 рангу», 01.05.1999 за підсумками атестації присвоєне спеціальне звання «Інспектор податкової служби 2 рангу», 01.05.2003 присвоєне спеціальне звання інспектора податкової служби 1 рангу, 03.04.2009 присвоєне спеціальне звання радника податкової служби 2 (другого) рангу, 08.06.2010 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби 1 (першого) рангу», 19.03.2013 присвоєно 8 ранг державного службовця, 05.12.2013 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І (першого) рангу», 16.08.2019 присвоєно 4 (четвертий) ранг державного службовця, 18.09.2023 присвоєно 3 третій ранг державного службовця, 13.02.2025 - звільнена з посади за власним бажанням.

Враховуючи вищевикладене, оскільки період роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку, то є безпідставними доводи відповідачів про те, що, оскільки 09.01.1996 - прийняла Присягу державного службовця України, 01.05.1999 за підсумками атестації присвоєне спеціальне звання «Інспектор податкової служби 2 рангу», 01.05.1999 за підсумками атестації присвоєне спеціальне звання «Інспектор податкової служби 2 рангу», 01.05.2003 присвоєне спеціальне звання інспектора податкової служби 1 рангу, 03.04.2009 присвоєне спеціальне звання радника податкової служби 2 (другого) рангу, 08.06.2010 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби 1 (першого) рангу», 19.03.2013 присвоєно 8 ранг державного службовця, 05.12.2013 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І (першого) рангу», 16.08.2019 присвоєно 4 (четвертий) ранг державного службовця, 18.09.2023 присвоєно 3 третій ранг державного службовця станом на 01.05.2016 позивач не займав посади державної служби та посади працівників органів державної податкової служби не передбачені статтею 25 Закону № 3723-ХІІ "Класифікація посад".

Таким чином, до стажу державної служби позивача підлягають зарахуванню зазначені періоди робіт 09.01.1996 - 07.06.2021, 06.08.2021 - 13.02.2025, що становить - 28 років 11 місяців 07 днів.

Щодо необхідності для набуття права на призначення пенсії відповідно до положень Закону України "Про державну службу" наявності у особи не менше 10 років стажу державних службовців на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VІІІ, суд зазначає таке.

Як зазначено вище, згідно пункту 10 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року в справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Таким чином, для набуття права на призначення пенсії відповідно до положень Закону України "Про державну службу", серед вищевказаного, необхідно наявність обставини: із зайняття особою посади державної служби та наявності не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі) - на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VІІІ - 01.05.2016.

З огляду на вищенаведене, позивач працювала на посадах державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом № 889-VIII - 01.05.2016, мала більше 10 років стажу державної служби, на тепер її стаж становить більше 20 років, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Поряд з тим, щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" здійснивши нарахування та виплату пенсії відповідно до статті Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок №74 від 13.02.2025 та №75 від 13.02.2025 про складові заробітної плати державного службовця та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, виданих Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, суд виходить з такого.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав, яке випливає з конституційного положення, закріпленого у статті 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що оскільки відповідний перерахунок з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні ще не проведено, та відповідно позивач не отримував відмову в здійсненні такого перерахунку пенсії виходячи із даних, вказаних у довідках №74 від 13.02.2025 та №75 від 13.02.2025, виданих Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ДПС України, такі позовні вимоги є передчасними, адже спору в цій частині на час звернення позивача до суду не існує.

За наведених обставин, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 в частині щодо наявності всіх необхідних підстав для переведення позивача на пенсію державного службовця. Однак, вважає передчасними позовні вимоги в частині переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", виходячи із стажу та із заробітної плати згідно з довідками про складові заробітної плати №74 від 13.02.2025 та №75 від 13.02.2025.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі №300/2045/19 та від 15.06.2023 у справі №300/385/23.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткове обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, позивачка, згідно із квитанцією від 26.03.2025 №6800-0541-9459-1675 підтвердила сплату судового збору на суму 1211,20 грн., за подання даного адміністративного позову.

Суд робить висновок про стягнення пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області частини сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн (а.с. 5).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.02.2025 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби з 09.01.1996 по 13.02.2025.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.