Справа № 420/4066/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4066/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якій позивач просить суд:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, з 27 травня 2022 року із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків.

18.02.2025 року до суду від представника позивача за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не проведення перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, з 27 травня 2022 року із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що з 04 січня 2011 року їй була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Виплату пенсії за вислугу років було припинено з 01.03.2013 у зв`язку з її працевлаштуванням на посаду, що дає право на пенсію за вислугу років. Надалі, досягнувши пенсійного віку ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком. 27 травня 2022 року їй була призначена пенсія за віком із застосуванням при обчисленні пенсії середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

На переконання позивача при призначенні у 2022 році пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягала застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2019, 2020, 2021), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком згідно частини другої статті 40 цього Закону.

З огляду на зазначене позивач через адвоката звернулася до відповідача із заявою від 17 січня 2025 року з вимогою щодо перерахунку їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а саме середньої заробітної плати (доходу) в України за 2019 - 2021 роки. Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 03 лютого 2025 року за № 959-474/Г-02/8-2100/25 позивачу було повідомлено, що підстав для перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а саме середньої заробітної плати (доходу) в України за 2019 - 2021 роки не має.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.03.2025 року відкрито провадження по справі та повідомлено сторін, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

20.03.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Заперечуючи щодо позовних вимог, відповідач зазначив, що пенсія за віком та пенсія за вислугу років є різновидами одного виду пенсій - трудової. При цьому, відповідно до Прикінцевих положень Закону №1058) (у редакції що діяла на момент призначення пенсії) до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону №1058. Отже, первинно пенсію Позивачці призначено за вислугу років, відповідно до Прикінцевих положень Закону №1058.

Враховуючи норми чинного законодавства, при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2019-2021 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, на думку відповідача, підстав немає. Поряд з цим, як вказав відповідач, оскільки, передбаченої процедури позивачем дотримано не було заяву позивача розглянуто у порядку, передбаченому Законом України Про звернення громадян та за результатами розгляду 17.01.2025 року надано інформаційний лист-роз`яснення № 959-474/Г-02/8-2100/25. Жодних рішень відносно позивача Головне управління не приймало, дій чи бездіяльності відповідачем не допущено.

Відповідач також звернув увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

У відзиві на адміністративний позов відповідач клопотання про залучення в якості співвідповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою суду від 23.04.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення відповідачів по справі.

Інші заяви по суті справи, клопотання та додаткові докази до суду не надходили.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області.

З 04.01.2011 року позивачка отримувала пенсію за вислугу років згідно Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення».

Виплату пенсії за вислугу років позивачці призупинено з 01.03.2013 у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, що дає право на пенсію за вислугу років

З 27.05.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При розрахунку пенсії за віком застосований показник середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки, тобто за три попередні роки: 2017.

17.01.2025 року позивач через свого представника звернулась до відповідача з заявою, в якій просила перерахувати ОСОБА_1 ) пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а саме середньої заробітної плати (доходу) в України за 2019-2021 роки.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 03.02.2025 року позивачці відмовлено у перерахунку та виплаті пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019, 2020, 2021 роки.

Відмова мотивована тим, що до переходу на пенсію за віком гр. ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з пунктами 2, 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Разом з цим, аналіз статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV дає підстави для висновку, що питання нарахування та виплати пенсії за вислугою років, яка була призначена позивачці, не входить до правового регулювання Закону №1058-ІV, а визначається виключно Законом №1788-ХІІ, який є спеціальним видом пенсії для конкретно визначеного кола осіб.

Частина третя статті 45 Закону №1058-IV встановлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз зазначених вище норм законодавства свідчить, що частина третя статті 45 Закону №1058-IV встановлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Суд звертає увагу, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років 04.01.2011 року, а для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше 27.05.2022 року.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) з подібними правовідносинами (територіальне управління ПФУ замість призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV здійснило переведення позивача з пенсії за вислугу років, призначеної за ст. 55 Закону № 1788-XII як робітнику локомотивних бригад, який забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті), у якій Верховний Суд України зробив висновок, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Якщо ж особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при досягненні пенсійного віку особа виявила бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, слід вважати, що за призначенням пенсії згідно Закону № 1058-IV особа звертається вперше, і має місце саме призначення пенсії за віком, а не у зв`язку з переведенням згідно ч. 3 ст. 45 указаного Закону, тому показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 14.02.2018 у справі № 465/5246/17, від 23.10.2018 у справі N 334/2653/17, від 13.12.2018 у справі №185/860/17, від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України № 1058-IV, показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-IV.

В силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

За таких обставин відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки є протиправною.

Відтак, задля поновлення порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, з 27 травня 2022 року із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

При цьому, оскільки відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії позивача, суд визнає протиправними його дії, а не бездіяльність, яка є пасивною формою поведінки.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачкою строку звернення із цим адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду вважається проміжком часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обов`язок доведення обставин, з якими пов`язується поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

В контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що оспорюваною за цим позовом є протиправність відмови відповідача у проведенні позивачу перерахунку призначеної пенсії із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019, 2020, 2021 роки.

Про відмову у перерахунку вже призначеної пенсії позивач дізнався з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 03.02.2025 року №959-474/Г-02/8-2100/25.

Отже, звернувшись із цим позовом 07.02.2025 року, позивачем дотримано процесуальний строк, передбачений частиною 2 статті 122 КАС України.

Таким чином, доводи відповідача щодо недотримання позивачем строків звернення із позовом є необґрунтованими.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, з 27 травня 2022 року із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, 73036, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук