Справа № 391/277/25
Суддя: Ревякіна О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/277/25
Провадження № 2-а/391/12/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2025р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Ревякіної О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1/4572 від 28.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в сумі 17000 грн.

Позов мотивований тим, що 16.03.2025 позивач був затриманий працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху та в зв`язку з перебуванням в розшуку був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому намагалися вручити направлення на проходження ВЛК, від проходження якої він відмовився, оскільки не мав при собі необхідних медичних документів. Протоколу про адміністративне правопорушення в його присутності складено не було, а 03.04.2025 поштовим відправленням позивач отримав постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1/4572 від 28.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в сумі 17000 грн.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою, оскільки правопорушення не вчиняв, в описовій частині постанови не вказано, який припис ч.1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» порушено, не вказано час та суть правопорушення, вид обліку, на який мав стати, в зв`язку з чим просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі.

Ухвалою суду від 16.04.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у відповідача докази.

Ухвалою суду від 02.05.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача в призначенні справи до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

22.04.2025 відповідач направив відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вказавши, що 17.03.2025 відносно позивача складено протокол № 1/3856 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП в зв`язку з відмовою проходити ВЛК під час дії особливого періоду, у воєнний стан. Позивач особисто отримав повістку для проходження медичної комісії, від отримання направлення ОСОБА_1 відмовився, про що було складено відповідний акт № 303 від 17.03.2025. Позивачу був озвучений зміст протоколу та вручений другий примірник протоколу під особистий підпис, забезпечено право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, про що свідчать особисті підписи та письмові пояснення в протоколі. Також позивачу було вручено повідомлення про запрошення до ІНФОРМАЦІЯ_3 на розгляд справи № 638 від 17.03.2025, який відбувся 28.03.2025 за відсутності ОСОБА_1 , оскільки останній не прибув. Копія постанови № 1/4572 від 28.03.2025 направлена ОСОБА_1 за місцем його проживання. Таким чином, позивач був оповіщений про необхідність проходження медичного огляду, свідомо відмовився від його проходження, чим порушив вимоги ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, тому представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі та залишити постанову № 1/4572 від 28.03.2025 відносно ОСОБА_2 без змін.

30.04.2025 позивачем направлено письмові пояснення на відзив, в яких ОСОБА_1 визнав факт відмови від проходження ВЛК через відсутність необхідних медичних документів, вказав про незаконне утримання в МТЦК, відібрання мобільного телефону, виклик поліції, після чого о 21-20 год. 16.03.2025 його відпустили. Крім того зазначає, що всі підписи в доданих до відзиву додатках поставлені ним під примусом і під загрозою спустити його до підвалу на невизначений час. Також вказав, що з 24.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Компаніївська лікарня КСР КО", тому не мав можливості пройти медичний огляд відповідно до повістки.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як топояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.

Судом на підставі наданих сторонами доказів установлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 (Компаніївка) з 28.07.2015.

17.03.2025 позивачу виписано направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період, яке зареєстровано в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду, в якому зафіксовано відмову. Медичний огляд позивач не пройшов, що підтверджується копією картки обстеження та медичного огляду.

В той же день, 17.03.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 1/3856 за порушення вимог ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП. В протоколі ОСОБА_1 визнав факт відмови від проходження медичного огляду та вказав, що відмовляється пройти військово-лікарську комісію 17.03.2025 так як не має при собі документів, які підтверджують його хвороби. Позивач отримав копію протоколу, про що свідчить його особистий підпис.

За фактом відмови позивача від проходження ВЛК було складено Акт про відмову в проходженні військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.03.2025 за участю двох свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Крім того, 17.03.2025 ОСОБА_1 отримав повідомлення про запрошення до ІНФОРМАЦІЯ_1 для розгляду адміністративного правопорушення на 28.03.2025, що також відображено в журналі реєстру доставлених військовозобов`язаних представниками НП та вручення повідомлень за вчинення адміністративного правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить підпис позивача як на повідомленні, так і в журналі, а також розписка про одержання повістки про виклик на 10-00 год 28.03.2025.

28.03.2025 відносно позивача винесена постанова за справою про адміністративне правопорушення №1/4572, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за відмову 17.03.2025 від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (що підтверджується направленням на проходження ВЛК, повістковю № 74, актом про відмову від 17.03.2025), чим порушив абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в особливий період.

Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем як суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд враховує таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача разом з відзивом на позов надана копія витягу з Журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 та копія акту про відмову в проходженні ВЛК від 17.03.2025, з яких вбачається, що 17.03.2025 ОСОБА_1 було запропоновано проходження військово-лікарської комісії, про що здійснено запис в Журналі реєстрації, від підпису в якому ОСОБА_1 відмовився, так само як відмовився від проходження ВЛК, про що було складено акт та його дійсність засвідчена підписами двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У зв`язкою з відмовою ОСОБА_1 від проходження ВЛК відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення № 1/3856 за порушення вимог ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП. У зазначеному протоколі міститься запис про роз`яснення ОСОБА_1 змісту ст. 63 Конституції України, прав, передбачених ст. 268 КУпАП, власні письмові пояснення ОСОБА_1 про вімову від проходження ВЛК 17.03.2025 через відсутність медичних документів, а також відмітка про вручення ОСОБА_1 примірника протоколу, що підтверджується його підписом. Також йому повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10-00 год. 28.03.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 каб.№43.

28.03.2025 ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явився та начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було розглянуто зазначений протокол, за результатами розгляду якого прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення №1/4572, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене у особливий період.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Позивач, 17.03.2025, зазначеного обов`язку не виконав та відмовився проходити ВЛК. Факт відмови визнається самим позивачем у поданому позові та поясненнях на відзив, а також підтверджується його власними письмовими поясненнями у протоколі про адміністративне правопорушення від 17.03.2025, актом від 17.03.2025.

Посилання позивача на відсутність при собі медичних документів, які підтверджують наявність в нього хвороб, як на підставу для відмови від проходження ВЛК, не можуть бути взяті до уваги, через приписи законодавства про обов`язок посадових осіб ВЛК, у разі сумнівів щодо стану здоров`я, направляти військовозобов`язаних для проходження амбулаторного або стаціонарного обстеження до лікувального закладу.

Суд зауважує, що у позовній заяві не зазначено та суду не надано документів на підтвердження проходження ОСОБА_1 медичного огляду ВЛК, а також документів на підтвердження його хвороби.

Враховуючи наведене, суд поза розумним сумнівом доходить висновку про те, що позивач свідомо ухилився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому приходить до висновку, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, а стягнення накладено у межах санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відтак, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 210-1, 254-258, 288 КУпАП України, ст. 8-10, 134, 139, 242, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1/4572 від 28.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя О.В. РЕВЯКІНА