Справа № 145/282/25
Суддя: Іванець В. Д.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2025 р. с-ще Тиврів 145/282/25

2-а/145/5/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 37 від 07 січня 2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому вказує, що він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02.01.2025 5-м відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол № 736 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, на підставі якого 07.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову № 37 про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн, яку він отримав 15.02.2025.

У постанові № 37 від 07.01.2025 відповідач посилається на те, що він порушив вимоги абз. 6 ч. 10 та підпункт 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно з додатком 2 до "Порядку ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, а саме: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

З постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 37 від 07.01.2025 про накладення адміністративного стягнення він не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки суб`єктом владних повноважень безпідставно накладено адміністративне стягнення, оскільки в даній ситуації відсутній склад адміністративного правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення станом на дату його складання, тобто 02.01.2025 взагалі не був підписаний уповноваженою особою. У постанові № 37 про накладення адміністративного стягнення зазначено порушення ним абз. 6 ч. 10 та підпункт 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних затвердженого постановою КМУ № 1487, у той же час у протоколі, який не підписаний уповноваженою особою, взагалі відсутні вказані порушення. Тобто, оскаржувана постанова винесена всупереч протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того у ч. 10 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних взагалі відсутні абзаци, сама норма частини 10 Правил складається з одного абзацу, підпункт 7 пункту 1 Правил вказує, що військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік, однак, вказана норма його не стосується, у матеріалах справи відсутні дані, що він змінював місце проживання.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи відбудеться о 10:00 год 07.01.2025, проте, вказаний розгляд справи відбувався 15.02.2025.

Таким чином, його позбавлено права на надання додаткових пояснень, щодо суті правопорушення, права на захисника, та права знати та бути присутнім при розгляді адміністративної справи відносно нього.

Також, в оскаржуваній постанові відповідачем внесенні недостовірні дані відносно нього, а саме: у нього є двоє малолітніх дітей на утриманні, проте в постанові зазначено, що утриманців немає, він працює на підприємстві, та має відстрочку від мобілізації по бронюванню, проте у постанові вказано, що він безробітний.

ІНФОРМАЦІЯ_4 залишилось поза увагою обставини щодо примітки положення статей 210, 210-1 КУпАП, за якими не застосовується штраф у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Фактично із матеріалів адміністративної справи (протоколу та постанови) вбачається відсутність відомостей, яких не вистачає по даним у реєстрі військовозобов`язаних. Відсутні відомості щодо взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.01.2025 № 37 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17000 грн та закрити провадження у справі.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.02.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 копію матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

ІНФОРМАЦІЯ_4 копію ухвали, копію позовної заяви та доданих документів отримав 28.02.2025, що стверджується довідкою про доставку електронного документу.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі №640/22958/21 дійшов висновку, що довідка про доставку електронного листа є допустимим доказом, що підтверджує вручення стороні судового рішення, надісланого в електронній формі.

28.03.2025 у зв`язку з ненадходженням до суду витребовуваних матеріалів, листом відповідачу наголошено на необхідності виконати ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.02.2025 та надати витребовувані судом матеріали справи.

17.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву підписаний представником відповідача.

У ч. 5 ст. 162 КАС України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України до відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом установлено, що ухвалу про відкриття провадження в електронному вигляді та прикріплені до неї файли відповідач отримав через свій електронний кабінет в системі «Електронний суд» 28.02.2025 (а.с. 24).

Тобто відзив представник відповідача подав поза межами строку, встановленого судом, із клопотанням щодо продовження строку на подання відзиву.

Вирішуючи питання про прийняття відзиву на позовну заяву, суд враховує основні засади адміністративного судочинства, в тому числі, принципи рівності, змагальності, диспозитивності, які гарантують право кожного учасника процесу подати свої докази, відстоювати свою позицію перед судом, враховуючи значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, та обов`язок суду сприяти учасникам процесу в реалізації ними прав, передбачених КАС України, та розглянути справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог та на підставі поданих доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відзив подано до суду з порушенням строку, оскільки відзив мав бути поданий до 10.03.2025, а до суду він надійшов 17.04.2025, крім того, до відзиву не додано доказів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, а тому суд залишає його без розгляду.

За таких обставин, в силу приписів ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 251 КАС України.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Судом установлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 від 07.01.2025 № 37 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, в мотивувальній частині постанови зазначено - порушив вимоги абз. 6 ч. 10 та підпункту 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до "Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, а саме: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн (а.с.14-16).

Дану постанову винесено на підставі відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення від 02.01.2025 № 736, у якому вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" та абз. 4 підпункту 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до "Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, а саме: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Крім того, ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи в його відсутності (а.с.11-13).

У порушення вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення від 02.01.2025 № 736 не містить підпису особи, яка його склала.

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - в особливий період.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Крім того, у рішенні від 22.12.2010 №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

За принципом презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення залишається недоведеним.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові суб`єкт владних повноважень вказав, що ОСОБА_1 порушив вимоги вимоги абз. 6 ч. 10 та підпункт 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно з додатком 2 до "Порядку ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, що не відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас у ч. 10 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних взагалі відсутні абзаци, сама норма частини 10 Правил складається з одного абзацу, а підпункт 7 пункту 1 Правил вказує, що військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік, тобто вказана норма не стосується ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять відомостей, що останній змінював своє місце проживання.

Будь-яких доказів вини позивача відповідач не надав, лише долучив до матеріалів справи лист про те, що 23.11.2024 проводилася звірка контактних даних ОСОБА_1 , без зазначення її результатів, пояснення позивача від 01.01.2025 відповідно до якого останній від надання пояснень відмовився, а також копію адміністративного протоколу складеного відносно ОСОБА_1 , у якому відсутні підписи особи, яка його складала.

Також суд зазначає, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскаржувана постанова в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3ст. 210 КУпАП є неправомірною, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 1211,20 грн, що стверджуються квитанцією № від 25.02.2025 (а.с.18).

На підставі викладеного, керуючись ст. 7-9, 38, 210, 235, 245, 247, 251, 252, 280, 287 КУпАП, ст. 72, 77, 241-246, 286 КАС України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Конституцією України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 37 від 07 січня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу у сумі 17000 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення тобто з 30 квітня 2025 року.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Іванець В. Д.