Справа № 447/274/25
Суддя: Головатий А. П.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/14/25
Справа №447/274/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

01.05.2025 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаїв Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

представник позивача Ратич Т.М.,

представник відповідача Биков О.В.

Процесуальні дії у справі.

28.01.2025 позивач ОСОБА_1 пред`явила позов до УПП у Рівненській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову позивач наводить наступне.

19.01.2025 поліцейським 4 взводу УПП рота 3 бат. УПП у Рівненській області капралом поліції Порученко Р.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3892443, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанова містить посилання про фіксацію правопорушення за допомогою технічного засобу «T 3 TruCam LTI 20/20 TC 008350». Позивач вважає, що постанова є незаконною, винесеною з`ясування всіх обставин справи, з порушенням її прав. Покликається на те, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якою регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, у редакції на час фіксації події, технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень, має бути монтований / розміщений по зовнішньому периметру будівель і доріг, закріплений на однострої, службових транспортних засобах. Інших способів використання технічних засобів, визначених статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено. Тобто, технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено. Вказує, що лазерний вимірювач швидкості руху транспортних засобів «Т 3 TruCam LTI 20/20 ТС 008350», який у розумінні положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, що не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст. 40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі, а контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76). Інформація про змонтовану / розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

29.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

На виконання вимог ст. 269 КАС України суд скерував відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі, згідно з якою визначив строк подачі відзиву на позовну заяву, та копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідач отримав відправлення з вищевказаним вмістом 21.02.2025, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду та міститься у матеріалах справи.

27.02.2025 представником відповідача Биковим О.В. засобами системи «Електронний суд» подано відзив, у якому такий просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що зміст оскаржуваної постанови серії ЕНА №3892443 від 19.01.2025 відповідає нормам ст. 283 КУпАП. Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +-2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 до 1 200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Документування правопорушень, зафіксованих за допомогою приладів, здійснюється поліцейськими згідно із ст. 251 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395.

Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Представник відповідача вказує, що згідно листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» №22-38/49 від 01.10.2019, лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі, що спростовує доводи позивача. Вважає необґрунтованим посилання позивача на відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують факт правопорушення, а фото та відео з вимірювача є належними доказами, оскільки законність та правомірність використання інспектором патрульної поліції лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 TC008350 не є спірним та підтверджується змістом наданих копій свідоцтва про повірку приладу від 03.04.2024 та чинного до 03.04.2025, №22-01/32850 з максимальною допустимою похибкою при вимірювання швидкості в ручному та автоматичному режимів ±2км/год., сертифікату від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012, експертного висновку лазерного вимірювача від 15.12.2023 №04/05/02-1179/ВС1. Покази приладу TruCAM LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Щодо заперечень позивача відносно не встановлення дорожнього знаку, який би попереджував водія про застосування приладу вимірювання швидкості, представник відповідача зазначив, що встановлення дорожнього знаку 5.76 передбачається, якщо порушення фіксуються за допомогою автоматичної системи вимірювання швидкості (камери автоматичної фіксації). Встановлення даного дорожнього знаку перед використанням приладу TruCAM має рекомендаційний характер і законодавством не передбачено обов`язковість їх встановлення. Місце для роботи з приладом TruCam позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах (підрозділ 5 розділу 33ПДР) Відповідно до листа Служби автомобільних доріг у Рівненській області від 07.09.2022 за №8/1458, перед населеним пунктом с. Крупець, (в напрямку руху від м. Львів до м. Київ) дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» села Крупець розташований на км 423+925 автомобільного шляху М-06 Київ-Чоп; дорожній знак 5.50 «Кінець населеного пункту» села Крупець розташований на км 423+925 автомобільного шляху М-06 Київ-Чоп; дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху в с. Крупець розташований на км 423+960.

До відзиву було долучено копії фотографій та відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції.

25.03.2025 представником відповідача Биковим О.В. за допомогою системи «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні представник позивача Ратич Т.М. підтримав позов з підстав у такому наведених, просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а справу закрити. Крім цього, подав у судовому засіданні останню практику Восьмого апеляційного адміністративного суду щодо вирішення такої категорії справи і просив врахувати таку при ухвалення рішення.

Представник відповідача Биков О.В. просив залишити позов без задоволення з підстав, наведених у відзиві.

Суд встановив:

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3892443 від 19.01.2025, 19.01.2025 о 15:03 год. у с. Крупець на автодорозі М 06 Київ-Чоп 423 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження більш ніж на 20 км/год, а саме в н.п. Крупець, позначених дорожніми знаками 5.49, 5.50, рухався зі швидкістю 82 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху «TruCam LTI 20 ТС 0083501, чим порушила п. 12.4 ПДР, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З копії пояснень ОСОБА_1 від 19.01.2025, долучених до матеріалів справи як позивачем, так і представником відповідача, встановлено, що позивач заперечувала що до вчинення нею адміністративного правопорушення, вказувала, що керувала транспортним засобом з допустимою швидкістю, працівниками поліції не надано доказів порушення, оскільки прилад, за допомогою якого проводилося вимірювання знаходився у руках працівника поліції, що безпосередньо впливає на вимірювання.

З досліджених судом фотографій та відеозаписів, що були надані представником відповідача разом із відзивом, встановлено, що дійсно 19.01.2025 позивач ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , межах населеного пункту.

На іншому відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням позивача та розгляд справи про адміністративне правопорушення працівником поліції.

У судовому засіданні також було досліджено:

- копії експертних висновків від 15.12.2023 вих. №04/05/02-1178/ВС1, вих. №04/05/02-1179/ВС1, виданого головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, з відповідно до якого лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM, виготовлений компанією «Laser Technology Inc.» США, містить правильно реалізований криптографічний алгоритм шифрування AES, серед яких наявний пристрій із заводським номером ТС008350, яким 19.01.2025 фіксувалася швидкість транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ;

- копію листа Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 04.10.2018 №04/03/03-3878 щодо можливостей використання виробу «TruCAM LTI 20/20»;

- копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки Міністерством економічного розвитку і торгівлі від 29.08.2012;

- копію листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» №22-38/49 від 01.10.2019, згідно з яким лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM може бути встановлений на триногу для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі;

- копію листа Служби автомобільних доріг у Рівненській області від 07.09.2022 №8/1458 щодо розміщення дорожніх знаків, у даному випадку 5.79 у межах населених пунктів, де розташовані пристрої вимірювання швидкості «TruCAM»;

- копію листа Мінекрономрозвитку і торгівлі України щодо надання інформації з питань метрології та технічного регулювання щодо повірок пристроїв вимірювання швидкості «TruCAM»;

- копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/32849 щодо вимірювача швидкості транспортних засобів лазерного LTI 20/20 TruCAM II №ТС008350, чинного до 03.12.2025.

Оцінка суду.

Між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, які регулюються положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Диспозицією частини 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Суд зауважує, що наявність або відсутність дорожнього знаку 5.76, що позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів, не звільняє водіїв від обов`язку виконувати вимоги Правил щодо дотримання швидкості руху саме у населених пунктах.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У якості доказу на підтвердження наявності складу та події адміністративного правопорушення, а саме факту перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху, до суду надана копія файлу фотозображення та відеозапису, тривалістю 8 секунд, зробленим за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 реєстраційний номер №ТС008350.

Подані до матеріалів справи копії фотознімка та відеозапису, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №ТС008350, у розумінні положень статті 251 КУпАП, можуть мати доказову силу в питанні встановлення факту перевищення ТЗ допустимої швидкості руху, проте таке можливо лише за умови дотримання уповноваженою особою процедури використання даного приладу.

Листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019 повідомлено, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM може бути встановлений на триногу для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Доводи представника відповідача щодо правильності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam і вимірювання швидкості руху у ручний спосіб є помилковими.

Так, статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.

За змістом ч. 1 ст. 40 цього Закону в редакції на час фіксації події, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктом 1 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Наведене свідчить на користь висновку, що даною нормою закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель, закріплені на однострої, службових транспортних засобах. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.

Так, значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості руху транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20», серійний номер ТС008350, який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, що не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст. 40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі. Відповідно, долучені до матеріалів справи докази не є належними та допустимими в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови

Таким чином, позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов?язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 132 КАС України).

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц від 06.11.2020 у справі№760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно копії договору про надання правової допомоги від 22.01.2025, вартість послуг адвоката, наданих позивачу, становить 4 000 грн.

Інших документів щодо отримання адвокатських послуг позивачем не надано. Представник відповідача заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн., оскільки така є необґрунтованою.

За результатами дослідження та оцінки долучених до матеріалів справи доказів щодо понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, беручи до уваги те, що представник відповідача заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі, беручи до уваги викладені позиції ВС з приводу розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи характер справи, а саме те, що така не є складною справою, однак, проводилося два судових засідання у справі, у яких брав участь адвокат Ратич Т.М., відтак вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є частково обґрунтованими та підлягають до задоволення у розмірі 1 000,00 грн.

Згідно ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 605,60 гривень, підлягає стягненню згідно з вимогами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 122, 245, 251 КУпАП, ст. 71, 77, 86, 139, 241, 242, 250, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3892443, винесену 19.01.2025 поліцейським 4 взводу УПП рота 3 бат. Управління патрульної поліції у Рівненській області капралом поліції Порученко Романом Володимировичем, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Рівненській області судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Рівненській області понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Управління патрульної поліції у Рівненській області, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, 14-а, м. Рівне, 33028, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: .

Повний тест рішення складено 01.05.2025.

Суддя Головатий А. П.