Справа № 607/3871/25
Суддя: Мостецька А. А.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2025 Справа №607/3871/25 Провадження №2-а/607/240/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Мостецької А. А.

за участю секретаря Ярош Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачаДепартаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що постановою серії ЕНА № 4070861 від 14.02.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що складена поліцейським Зеліско М.О., його притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340,00 грн. Так, згідно вказаної постанови, він 14.02.2025 о 09:09:08 год, траса М-19, 450 км, керував транспортним засобом вантажопідйомністю до 3,5 тон не пройшов обов?язковий технічний контроль, чим порушив ст. 35 ЗУ ДР - Обов`язковий контроль транспортних засобів.

Крім того, зазначив, що як вбачається із фабули постанови він керував автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тон. Отже, із врахуванням вимог п. 24.2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», відсутня подія інкримінованого порушення, оскільки автомобілі до 3,5 тон, обов`язковому технічному контролю не підлягають.

Наведене також узгоджується із мотивами, які наведені у рішенні Тернопільського міськрайонного суду від 23.03.2022 справа № 607/10515/21, що було прийняте за наслідками оскарження постанови поліції, що була прийнята за аналогічне правопорушення, що передбачене п. 31.3.Б ПДР та ч. 3 ст. 121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - тобто вказане рішення має преюдиційне значення у даній справі.

Отже, оскаржувана постанова не може вважатись такою, що: прийнята на підставі, в межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтованими; прийнятими з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відтак просить суд визнати протиправною, скасувати постанову серії ЕНА № 4070861 від 14.02.2025 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача подала відзив на позов, в якому вказала, що з матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 14.02.2025 року приблизно о 09 год 09 хв поліцейським Зеліско М.О., під час несення служби на дорожній станції патрульної поліції поблизу с. Звенячин, було виявлено, що водій автомобіля «Volkswagen Crafter» з д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі М19, 450 км, керував транспортним засобом, що підлягає проходженню обов?язкового технічного контролю, але вчасно його не пройшов, чим порушив пункт 31.3.Б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, якими визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов?язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Також зазначила, що поліцейський представився позивачу відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 121 КУПАП поліцейською було роз?яснено позивачеві його права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (підтвердженням даного факту слугує підпис позивача про ознайомлення із правами у п. 8 оскаржуваної постанови) та відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Позивачу копію постанови було вручено під розписку, про що свідчать підписи у відповідній графі постанови про адміністративне правопорушення.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за те, що він керував вантажним транспортним засобом, вантажопідйомністю до 3,5 тонни та зі строком експлуатації більше двох років (дані підтверджуються копією свідоцтва про реєстрацію даного авто, наданою до позовної заяви позивачем), марки Volkswagen Crafter з д.н.з. НОМЕР_1 , що підлягає проходженню обов?язкового технічного контролю, його не пройшов, чим порушив п. 31.3.б Правил дорожнього руху.

Крім того, зазначила, що доведеним фактом також є те, що даний автомобіль є вантажним та з вантажопідйомністю до 3,5 тонни. Дані положення не оспорюються стороною позивача. Згідно норми закону, для вантажних автомобілів, вантажопідйомністю до 3,5 тонни та зі строком експлуатації більше двох років є визначена обов?язковість на проходження обов?язкового технічного контролю, яка становить раз на два роки. Моментом початку експлуатації транспортного засобу є час його випуску, тому що даний автомобіль проходив у територіальному сервісному центрі МВС України первинну реєстрацію як бувший у вжитку транспортний засіб, придбаний в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону. Відповідно, даний автомобіль вже із строком експлуатації більше двох років, тому що він експлуатувався в іншій країні.

Аналіз вищевказаних тверджень приводить до висновку, що транспортний засіб Volkswagen Crafter з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача відповідно до зазначених положень законодавства підлягає обов?язковому технічному контролю кожні два роки. Тобто позивач, експлуатуючи транспортний засіб, який не пройшов вчасно обов?язковий контроль, допустив порушення п. 31.3.б Правил дорожнього руху. Таким чином, з огляду на все вищезазначене, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Інспектор патрульної поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред?явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова серії ЕНА № 4070861 від 14.02.2025 обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи Позивача безпідставні, необґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав заяву про справи без їхньої участі, позовну заяву підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду даної справи та розгляду справи без його участі не подав.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, через неявку всіх учасників справи.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції на належного відповідача Департамент патрульної поліції.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що 14.02.2025 поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Чернівецького району УПП в Чернівецькій області ДПП рядовим поліції Зеліско М.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4070861, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 14.02.2025 о 08 год 57 хв в с. Звенячин, траса М19 450км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вантажопідйомністю до 3,5 тонни, не пройшов обов?язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. п. 31.3(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно з ч. 3 ст. 123 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» визначаються транспортні засоби, які підлягають обов`язковому технічному контролю та періодичність його проходження, а також визначають транспортні засоби, які звільнені від проходження обов`язкового технічного контролю.

Так згідно з пунктами 1-3 ч. 2 cт. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають:

- легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

- легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

- технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

У п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 08.05.1993 № 340 передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на певні категорії, серед яких категорії: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

За визначеннями, наведеними у Законі України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III : автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Також з норми закону вбачається, що легкові автомобілі підлягають обов`язковому технічному контролю лише у випадку, якщо вони використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку та мають строк експлуатації понад два роки.

Пунктом 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 № 137 (далі Порядок), визначено, що порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Також суд зауважує, що відповідно до пп. 15 п. 2 даного Порядку транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб (зокрема службовий легковий автомобіль), що експлуатується юридичними особами, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності, фізичними особами під час виконання цивільно-правових договорів з метою отримання прибутку.

Крім того, частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 14.03.2017 тип транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Crafter» - спеціалізований вантажний фургон малотоннажний-В, повна маса 3500, категорія - «В». Тобто за своєю конструкцією та максимально дозволеною масою транспортний засіб відповідає нормам легкових автомобілів.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження використання транспортного засобу марки «Volkswagen», моделі «Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_3 , для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а також не містить даних про вантажопідйомність вказаного автомобіля.

Таким чином, суд вважає доречними доводи, викладені у позовній заяві, що відповідно до пп. 2 п. 1 зазначеного вище Порядку, матеріалами справи не підтверджено, що проведення технічного контролю даного транспортного засобу є обов`язковим.

За таких обставин, ОСОБА_1 не було порушено вимоги Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 № 137 та п. 31.3(б) Правил дорожнього руху, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 121 КУпАП, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому заявлений позов підлягає до задоволення частково, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Разом з тим не підлягає до задоволення заявлена позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною, оскільки такий спосіб захисту не передбачений ч. 3 ст. 286 КАС України. Відтак позовні вимоги в цій частині не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 605 грн 60 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 24.02.2025, виданою АТ КБ «Приватбанк». Відтак сума сплаченого судового збору у розмірі 302 грн 80 коп. підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , а судові витрати у виді судового збору в сумі 302 грн 80 коп. слід покласти на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19, 55 Конституції України, статтями 9, 121, 251, 252, 280, 283, 289, 293 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 9, 71, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 143, 159, 241-246, 250, 255, 268-272,286, 295, 297 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4070861 від 14 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП провадженням закрити.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок).

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок) покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: с. Великий Глибочок, Тернопільський район, Тернопільська область;

відповідач Департамент патрульної поліції, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 40108646, місцезнаходження вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ.

Рішення суду складено та підписано 30 квітня 2025 року.

Головуючий суддяА. А. Мостецька