Справа № 480/10512/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2023 із розрахунку 52% суддівської винагороди судді зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 2-4315/24 від 31.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 із розрахунку 52% суддівської винагороди судді зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 2-4314/24 від 31.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є суддєю у відставці та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області. Вказує, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі № 480/3198/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024, Територіальним Управління Державної судової адміністрації в Сумській області підготовлено довідки від 31.10.2024р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу судді розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2023 року - 2684 грн. та станом на 01 січня 2024 року - 3028 грн.
У зв`язку із зміною у 2023 та 2024 роках розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 19.11.2024 позивач звернувся до Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці до якої додав наведені довідки від 31.10.2024 № 2-4314/24 та 2-4315/24, видані Територіальним управління ДСА України в Сумській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Не погоджуючись із рішенням про відмову у перерахунку його щомісячного довічного утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 12.12.2024 позовну заяву залишено без руху.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі відповідно до ухвали суду від 17.12.2024р., ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
ГУ ПФУ в Сумській області письмових пояснень до суду не надано.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне:
Як встановлено судом, Указом Президента України №1271/2001 від 27.12.2001 року ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Зарічного районного суду м. Суми. Відповідно до постанови Верховної Ради України №814-V від 05 жовтня 2005 року - обраний на посаду судді того ж суду безстроково.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2771/0/15-18 від 30 серпня 2018 року та наказу голови Зарічного районного суду м. Суми № 4 від 05 вересня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Зарічного районного суду м. Суми у відставку.
За розрахунком стажу, що дає право на відставку та, відповідно, враховується для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання, до стажу зараховується в т.ч.: половина періоду навчання в НЮАУ - 01 р. 04 міс. 29 дн.; робота у Сумському обласному управлінні юстиції на посадах провідного консультанта по судовій роботі, начальника судового відділу, заступника начальника управління - 03 р. 03 міс. 06 дн.; робота на посаді судді Зарічного районного суду м. Суми -16 р. 07 міс. 19 дн..
Загальний стаж роботи станом на 05 вересня 2018 року становив 21 років 06 місяців 24 день.
З 05.09.2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів».
У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 28.02.2020 позивач звернувся до Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці до якої додав довідку від 27.02.2020 № 04-472/20, видану Територіальним управління ДСА України в Сумській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Не погоджуючись з вказаними діями ГУ ПФУ в Сумській області позивач звернувся до суду. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року у справі 480/4043/20 позов ОСОБА_1 було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №003493 від 03.03.2020 року про відмову у проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки від 27.02.2020 року № 04- 472/20; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 04-472/20 від 27.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.
При виконанні рішення суду від 30.09.2020 року ГУ ПФУ в Сумській області та при здійсненні перерахунку довічного грошового утримання, що підлягало виплаті позивачу з 19.02.2020 року, як судді у відставці, відповідачем було визначено грошове утримання у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
На звернення позивача з приводу проведення перерахунку довічного грошового утримання виходячи із 21 років 06 місяців 24 день стажу, що дає право на відставку та, відповідно, враховується для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання, відповідач відмовив посилаючись на те, що за даними трудової книжки на посаді судді позивач працював у період з 15.01.2002 по 04.09.2018, що становить 16 років 2 місяці 17 днів.
Не погоджуючись з вказаними діями ГУ ПФУ в Сумській області ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 року у справі 480/9609/2023 його позов було задоволено: визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання, призначеного судді у відставці ОСОБА_1 у 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при здійсненні його перерахунку з 19.02.2020 року; зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити з 19.02.2020року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із стажу, що дає право на відставку та, відповідно, враховується для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання, який станом на 05 вересня 2018 року становив 21 рік 06 місяців 24 день.
В подальшому, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі № 480/3198/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024, Територіальним Управління Державної судової адміністрації в Сумській області підготовлено:
- довідку від 31.10.2024 № 2-4315/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Зарічного районного суду м. Суми з відповідними коефіцієнтами та доплатами в загальному розмірі 132858 грн., із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу судді розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2023 року - 2684 грн.
- довідку від 31.10.2024 № 2-4314/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Зарічного районного суду м. Суми з відповідними коефіцієнтами та доплатами в загальному розмірі 149886 грн., із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу судді розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року - 3028 грн.
У зв`язку із зміною у 2023 та 2024 роках розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 19.11.2024 позивач звернувся до Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці до якої додав наведені довідки від 31.10.2024 № 2-4314/24 та 2-4315/24, видані Територіальним управління ДСА України в Сумській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VІІІ).
Згідно пункту 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 01.01.2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
У свою чергу пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VІІІ передбачав, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-УІ. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402^ІІІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України дійшов до висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Таким чином, Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 року №2-р/2020 вказав на те, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VІІІ різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VІІІ не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює дане питання, в тому числі й Закон №2453-УІ.

Таким чином, з 19.02.2020 правовідносини щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді регулюється виключно Законом №1402-VІІІ, а застосування різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів суперечить положенням частини першої статті 126 Конституції України.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-УІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону №1402-УІІІ).

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, регулюється розділом IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2, яка набрала чинності 20.03.2023) (далі - Порядок № 3-1).

За змістом Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється або (1) на підставі списків, згідно яких відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді/довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди/ винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку, або (2) за зверненням судді у відставці шляхом подання до пенсійного органу заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці, видану компетентним органом.

Згідно із частиною першою статті 135 Закону №1402-УШ суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 135 Закону №1402^Ш визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Після рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Закон №1402-VІІІ встановлює суддівську винагороду для суддів та імперативно закріплює, що суддівська винагорода регулюється лише цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (стаття 135 Закону № 1402-VІІІ).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні; працездатних осіб - 3028 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривні.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2021 року у справі №360/503/21 сформував наступні правові висновки про те, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-УШ. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть. Разом із цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд зазначив, що Законом №966-ХІV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді". Водночас Законом №966-ХІV судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо. Водночас Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" фактично змінено складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402^ПІ.

При цьому будь-які обмеження суддівської винагороди не можуть бути застосовані іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Конституційний Суд України в пункті 4.1 рішення від 11.03.2020 року в справі №4- р/2020 з посиланням, в тому числі на норми міжнародного права, зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013, від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року №11 - р/2018, від 18 лютого 2020 року №2-р/2020).

Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у вигляді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.

Отже, у даному випадку спеціальними є норми статті 135 Закону №1402^Ш, які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік".

Наведена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.11.2021 року у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 року у справі №360/503/21, від 12.07.2023 року по справі №140/5481/22.

Слід зазначити, що розмір суддівської винагороди, визначений статтею 135 Закону №1402-УІІІ і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється законом України про бюджет на відповідний рік.

Слід зазначити, що Верховним Судом викладено правовий висновок у постанові від 27 жовтня 2022 року у справі №640/10564/21, відповідно до якої довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок. Суддівська винагорода визначається безпосередньо законом.

Довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді. Суд також звернув увагу на юридичну позицію Конституційного Суду України, висловлену у Рішенні від 18.02.2020 року № 2-р/2020 (ч.6 п.16) про "автоматичне" здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру такої винагороди.

Отже, Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

Аналогічний правий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 27.10.2022 у справі №640/10564/21, від 12.09.2023 у справі №540/7777/21, від 28.11.2023 у справі №640/16655/21.

При обранні способу захисту порушеного права позивача суд врахує, що відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009 (заява №40450/04).

У силу пункту 9 Порядку №3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

У даних правовідносинах підставою для здійснення відповідного перерахунку є збільшення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду з 01.01.2023 року та 01.01.2024 внаслідок підвищення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як свідчить з матеріалів справи, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачу в даний час виплачується із розрахунку 52% від суддівської винагороди судді. При цьому, обмеження максимального (граничного) розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці визнане неконституційним Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач - ОСОБА_1 , з урахуванням вищевикладеного, є особою, яка має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового судді у відставці виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2023 та на 01.01.2024.

Застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити, шляхом прийняття рішення про зобов`язання відповідача здійснити відповідні перерахунки щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 52% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідках ТУ ДСА України в Сумській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №93 від 26.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідок № 2-4314/24 та № 2-4315/24 від 31.10.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2023 із розрахунку 52% суддівської винагороди судді зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 2-4315/24 від 31.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 із розрахунку 52% суддівської винагороди судді зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 2-4314/24 від 31.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, Одеська область, 65107, ) суму судового збору в розмірі 968 (дев"ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець