Справа № 459/53/25
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 459/53/25 пров. № А/857/13756/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Іщук Л.П., Обрізко І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 березня 2025 року (головуючий суддя Отчак Н.Я., м. Шептицький) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії № 29/08/24 від 29 серпня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 гривень, а провадження в даній справі про адміністративне правопорушення просив закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 був примусово доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 для мобілізації, однак внаслідок неналежного стану здоров`я та відмову військових частин його прийняти внаслідок здоров`я, його повернули до приміщення Відповідача.

Відповідач був невдоволений та почав стверджувати, що Позивач порушив правила військового обліку, однак будь-які відомості, які б свідчили про притягнення його до відповідальності не були надані Відповідачем, чим порушено права: 1) на дачу пояснень по справі, додаткових доказів; 2) можливості ознайомитися із справою загалом; 3) можливість сплати штраф, без його передання до виконавчої служби.

Відповідно до спірної постанови Відповідач стверджує про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, жодного порушення Позивачем не було вчинено, тому для захисту прав звернулися до Червоноградського міськрайонного суду Львівської області.

У рішенні суду зазначено: «зі змісту постанови встановлено, що 29.08.2024 о 02 год 05хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлений поліцією військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1984р.н., який за даними АІТС «Оберіг», перебуває в розшуку за неявку по повістці. Зокрема, у зв`язку із загальною мобілізацією зазначеному громадянину, як військовозобов`язаному 19.07.2024 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 31.07.2024. Однак, 31.07.2024 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважність причин неявки попередньо не повідомив, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Факт отримання повістки підтверджується особистим підписом позивача на розписці, копію якої долучено до відзиву на позовну заяву».

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не вручалася зазначена повістка, більше того відповідно до корінця розписки, який долучений до відзиву вона вручена: « ОСОБА_2 , який проживає у АДРЕСА_1 ».

Таким чином, долучений корінець повістки свідчить про те, що зазначена повістка була отримано зовсім іншою людиною, аніж Скаржником.

За таких обставин суд дійшов хибного висновку про правомірність винесення Відповідачем постанови про притягнення Скаржника до відповідальності за ст. 210-1.

За своєю суттю будь-яка повістка це лише засіб оповіщення громадянина про необхідність виконати військовий обов`язок, закріплений законом (Постанова КАС ВС від 23 жовтня 2024 року у справі № 380/2838/24). Водночас такий засіб оповіщення відповідно до норм чинного законодавства містить ряд умов, які об`єктивно надають можливість досягти мети оповіщення. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-XII) у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки. Безперечно, що окремі відомості вони є декларативними, водночас окремі обов`язковими, як Прізвище ім`я по батькові, оскільки вони ідентифікують людину, яку оповіщують.

При цьому апелянт зазначає, що у будь-якому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Доказами ж в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Суд зазначає: «Крім того, твердження позивача, що його не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи є безпідставними та спростовуються доданими до справи документами, а саме згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.08.2024 № 29/08/24 гр. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 00 хв. 29.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 6, однак він від підпису відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ».

З таким твердженням суду апелянт не погоджується, оскільки до матеріалів справи не було долучено жодного доказу, який би підтвердив ознайомлення Скаржника із положеннями ст. 63 Конституції України. Також відсутня будь-яка інформація в тому числі докази про факт підпису протоколу Скаржником. Не було надано жодної інформації, яка б підтвердила існування протоколу, хоча суд неодноразово посилається саме на протокол.

Відповідачами не було долучено протоколу, а лише постанову, тому виникають питання в його наявності як такого та оформлення згідно встановлених вимог. Присутність зацікавлених осіб, які були свідками

Судом зазначено, наступне: « ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 00 хв. 29.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 6, однак він від підпису відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ».

Проте свідками були особи, які є працівниками даного ТЦК та СП, зокрема ОСОБА_3 , який є юристом у даній установі та ОСОБА_4 , який є працівником ТЦК, а отже їх свідчення не можуть бути об`єктивними.

Крім того не має жодного документального підтвердження факту відмови Скаржника від отримання чи підпису постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.08.2024 заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №29/08/24, згідно якого, 29.08.2024 о 02год 05хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлений поліцією військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1984р.н., який за даними АІТС «Оберіг», перебуває в розшуку за неявку по повістці. Зокрема, у зв`язку із загальною мобілізацією зазначеному громадянину, як військовозобов`язаному 19.07.2024 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 31.07.2024. Однак, 31.07.2024 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважність причин неявки попередньо не повідомив, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Гр. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 00 хв. 29.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 6, однак він від підпису відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 № 29/08/24 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.08.2024, винесену на підставі протоколу № 29/08/24/ від 29.08.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Із доданої позивачем до позовної заяви копії даної постанови вбачається, що в графі «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» проставлений прочерк.

Постановляючит іршення суд першої інстанції виходив з того, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відмовляючи у задоволенні позову судом правильно враховано, що спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543/зі змінами та доповненнями згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024).

За визначенням абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Відтак, з цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

У відповідності до частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону №3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до підпункту 1 пункту 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Враховуючи вказане суд підставно вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як уже згадувалось вище, згідно оскаржуваної постанови, 29.08.2024 о 02год 05хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлений поліцією військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1984р.н., який за даними АІТС «Оберіг», перебуває в розшуку за неявку по повістці. Зокрема, у зв`язку із загальною мобілізацією зазначеному громадянину, як військовозобов`язаному 19.07.2024 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 31.07.2024. Однак, 31.07.2024 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважність причин неявки попередньо не повідомив, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У зв`язку із загальною мобілізацією зазначеному громадянину, як військовозобов`язаному 19.07.2024 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 годину 31.07.2024. Факт отримання повістки підтверджується особистим підписом позивача на розписці, копію якої долучено до відзиву на позовну заяву.

Крім того, стороною позивача не заперечується, що ОСОБА_1 не з`явився 31.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому суд підставно відхилив доводи позивача, що він належним чином оновив свої дані, пройшов ВЛК, тому не було підстав з`являтися по повістці, бо в позивача наявний обов`язок з`явитися у зазначені у повітці місце та строк.

Крім того, не заслуговують на увагу і твердження позивача, що його не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, бо згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.08.2024 № 29/08/24 гр. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 00 хв. 29.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 6, однак він від підпису відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Незважаючи на те, що позивач дізнався про розгляд справи не за три дні, як передбачено статтею 277-2 КУпАП, а в цей же день, суд правильно вказав, що такий недолік само по собі не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки позивач клопотань про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не заявляв.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 червня 2023 року у справі №712/10367/17.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що оспорювана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнення накладено в межах санкції статті та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а наявні докази підтверджують обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 31.07.2024 без поважних причин, а відтак він порушив ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Крім того постанова відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України.

Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

З урахуванням вказаного, колегія судді вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, такі відповідають обставинам справи, рішення суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального прав, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 березня 2025 року по справі №459/53/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко