Справа № 569/3607/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 569/3607/25 пров. № А/857/14408/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

з участю секретаря Клим О.Ю.,

представника позивача Довбенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2025 року у справі № 569/3607/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції Бучко Т.М.,

час ухвалення рішення 26.03.2025 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення 26.03.2025 року

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 09 лютого 2025 року близько 21 год в м.Рівне, вул.Червонія, керуючи ТЗ PEUGEOT 5008 ДНЗ НОМЕР_1 , її було зупинено працівниками патрульної поліції та повідомлено, що вона нібито рухалася без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. Повідомила інспектору про те, що в автомобілі увімкнені усі пристрої. У відповідь інспектор увімкнув власний мобільний телефон і почав показувати відеозйомку. На трансляцію відеозапису на власний мобільний було зроблено зауваження, на що інспектор повідомив "то я зараз перекину на планшет". Зроблені працівниками поліції відеозаписи з особистих мобільних телефонів не можуть бути належними доказами у справі про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення. Інспектор, не зважаючи на її слова, розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення. Нею було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи на інший день. При розгляді справи 12 лютого 2025 року в приміщенні КПП УПП інспектор розпочав заповнення бланку оскаржуваної постанови, ввімкнув власний телефон, де була зроблена фотокопія її посвідчення водія, і звідти переписував її персональні дані. Згоду на обробку своїх персональних даних та здійснення фотокопії документів не давала. При розгляді справи по суті інспектор виходив і консультувався з приводу розгляду справи. До приміщення заходили інші працівники патрульної поліції і давали вказівки, що та як потрібно робити, що є неприпустимим порушенням норм процесуального права. У постанові наявні виправлення, що є неприпустимим порушенням норм процесуального права. При розгляді справи інспектором не було надано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. При винесенні оскаржуваної постанови відповідачем вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2025 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скаргане не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд встановив, що 12 лютого 2025 року інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону №2 (з обслуговування Рівненського району) полку УПП в Рівненській області ДПП рядовий поліції Малюта Андрій Анатолійович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАД № 070412, якою до ОСОБА_1 застосував адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

За змістом вказаної постанови, 09 лютого 2025 року о (19) 21 год (00) 31 хв в м.Рівне, вул.В.Червонія ОСОБА_1 керувала транспортним засобом PEUGEOT 5008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без ввімкнутого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п.п.19.1а.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, серед іншого, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР).

Відповідно до п.1.5. ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з п.19.1а в ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на на всіх механічних транспортних засобах, що рухаються, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла.

За положеннями п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може здійснювати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За положеннями ст.72, 73, 74 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

В постанові від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17 Верховний Суд виснував, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

З відеозапису з відеореєстратора, встановленого на службовому автомобілі, суд встановив, що позивач у темну пору доби, керуючи транспортним засобом, рухалася без ввімкнених фар ближнього світла і ввімкнула їх під час руху лише після увімкнення працівниками патрульної поліції проблискових маячків на службовому автомобілі, що рухався за автомобілем позивача. Момент руху транспортного засобу позивача без увімкненого ближнього світла фар зафіксований також 09 лютого 2025 року о 21:28:28 на знімку екрану системи "Безпечне місто".

Доводи позивача про те, що в автомобілі були увімкнені всі пристрої, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відтвореним відеозаписом з місця події.

Враховуючи, що позивач керувала транспортним засобом в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, тобто порушила правила дорожнього руху, інспектор поліції ОСОБА_2 мав належні підстави для зупинення транспортного засобу під керуванням позивача та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування власної позиції позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в її діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Встановлення в діях інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону №2 (з обслуговування Рівненського району) полку УПП в Рівненській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_2 порушень службової дисципліни, а саме Закону України «Про захист персональних даних» не є доказом неправомірності оскаржуваної постанови.

Допущені інспектором у постанові виправлення часу вчинення правопорушення не свідчить про відсутність події такого адміністративного правопорушення та не може бути самостійною підставою для звільнення позивача від відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення. Доказів упередженості відповідача щодо позивача суду не надано.

Рух транспортного засобу під керуванням позивача зафіксований відеореєстратором, встановлений на службовому транспортному засобі патрульної поліції, а отже, відеозапис здійснено належним технічним пристроєм. З метою демонстрації відеозапису позивачу поліцейський завантажив відеозапис на мобільний телефон, а надалі, на вимогу позивача, на службовий планшет, оскільки його перегляд в іншому форматі на місці події неможливий.

Порушення інспектором порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не встановив. Приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення відповідач оцінив наявні докази, повно і об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено ст.252 КУпАП. Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2025 року у справі № 569/3607/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.