Справа № 300/238/25
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" травня 2025 р. справа № 300/238/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Кузів Володимир Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови врахувати заробітну за період трудової діяльності в дитячо-юнацькому учбово-спортивному центрі профспілок м.Києва „Авангард" з червня 2000 року по жовтень 2003 року для перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській
області здійснити ОСОБА_1 з 07 травня 2024 перерахунок та виплату пенсії за віком, врахувавши заробітну плату (дохід) за період роботи з 01.06.2000 по 30 жовтня 2003, яка враховується при обчисленні пенсії, визначену індивідуальними відомостями про застрахованих особу (форма ОК-5) на ім`я ОСОБА_1 від 21.11.2024. з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги мотивовані протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови врахувати заробітну за період трудової діяльності в дитячо-юнацькому учбово-спортивному центрі профспілок м. Києва „Авангард" з червня 2000 року по жовтень 2003 року для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
15.01.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяв.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
03.02.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
05.02.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що з серпня 2024 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію по віку відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09.07.2003. що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5). де зазначена заробітна плата (дохід) за період з 01.06.2000 по жовтень 2003 року.
09.01.2025 Головне Управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області своїм листом за № 245-9355/Р-02/8-0900/25 відмовило позивачу у проведенні перерахунку, мотивуючи тим, що в процесі опрацювання документів поданих для призначення пенсії за віком виявлено розбіжність між записами трудової книжки та індивідуальними відомостями про застраховану особу, оскільки в індивідуальних відомостях за період з 16.09.2000 по 13.10.2003 на підприємстві дитячо-юнацький учбово-спортивний центр профспілок «Авангард» відсутня кількість днів трудових або цивільно-правових відносин.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 48 Кодексу законів про працю України визначає, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637) згідно з пунктом 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, законодавець передбачає єдину підставу для того, щоб вимагати від особи додаткові документи - у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, в інших випадках - орган ПФУ зобов`язаний зарахувати стаж на підставі записів трудової книжки.
Відповідно до ч. 1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах. незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до абзацу 1 частини | статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно абзацу 5 частини 1 статті 40 заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку. встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Аналіз частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави для висновку, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Згідно з пп. 3 п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.07.2000 (додатки 1.3 до Положення). За бажанням пенсіонера у період до 01.01.2016 ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01.07.2000 із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Пунктом 2.10. Порядку № 22-1 передбачено. що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків. платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств. установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Щодо посилань відповідача на розбіжності у записах трудової книжки та відсутності кількості днів трудових або цивільно-правових відносин, суд спростовує їх з наступних підстав.
Оскільки, позивач з червня 2000 року, будучи у відпустці на підприємстві «Івано-Франківськтеплокомуненерго" додатково працював в Дитячо-юнацькому учбово-спортивному центрі профспілок Авангард* м. Києва, отримував заробітну і вищевказана організація сплачувала страхові внески.
Кількість днів в даний час неможливо перевірити, оскільки документи згідно наданої інформації у листі Київської міської ради профспілок від 03.09.2024 року за №178, що відомості про заробітну плату за період роботи в підприємстві дитячо-юнацькому
учбово-спортивному центрі профспілок Авангард" м. Києва з 16.09.2000 по 13.08.2003 року відсутні через те. що архів Київської міськпрофради згорів в результаті пожежі в Будинку профспілок по вул. Хрещатик. 16 під час революції Гідності у 2014 році.
За таких обставин, неможливо встановити і дослідити кількість відпрацьованих днів. Проте, в оскаржуваних правовідносинах визначальним є сплата страхових внесків, а не кількість відпрацьованих днів. Оскільки, даний період роботи позивача зарахований до страхового стажу.
Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, а з 01 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Іншого чинним законодавством не передбачено. При цьому, визначальним критерієм для включення відповідного заробітку до суми доходу, з якого обчислюється пенсія, є нарахування внесків на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку кількості днів трудових або цивільно-правових відносин позивача на підставі первинних документів на підприємстві, яке не може надати первинні документи, оскільки в підприємстві мало місце пожежа, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на належний розмір пенсійного забезпечення.
Тобто пенсійний орган, маючи такі зауваження, фактично переклав тягар доказування таких сумнівів з Держави, в особі такого органу державної влади, безпосередньо на особу, яка звернулася за призначенням та перерахунком пенсії. та надала належні документи для її призначення та розрахунку розміру пенсії згідно встановленого Державою порядку.
Отже, труднощі в отриманні інформації за період трудової діяльності в дитячо-юнацькому учбово-спортивному центрі профспілок „Авангард" м. Києва, буде непропорційним.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином з урахування задоволення позовних вимог, суд приходить висновку про необхідність стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови врахувати заробітну за період трудової діяльності в дитячо-юнацькому учбово-спортивному центрі профспілок м.Києва „Авангард" з червня 2000 року по жовтень 2003 року для перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 07 травня 2024 перерахунок та виплату пенсії за віком, врахувавши заробітну плату (дохід) за період роботи з 01.06.2000 по 30 жовтня 2003, яка враховується при обчисленні пенсії, визначену індивідуальними відомостями про застрахованих особу (форма ОК-5) на ім`я ОСОБА_1 від 21.11.2024. з урахуванням виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.