Справа № 600/4792/24-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/4792/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач-2) в якому просила:

- визнати протиправними дії Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України, щодо несвоєчасного прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 , від 05.09.2023 року, про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини його сина - ОСОБА_3 , визнання протиправними дії Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України, щодо невиплати в повному обсязі, одним платежем, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 , у зв`язку із загибеллю в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини його сина - ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити невиплачену одноразову грошову допомогу, одним платежем, з урахуванням виплачених сум, яка була призначена рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за №373/168 від 19 грудня 2023 року ОСОБА_2 .

- зобов`язати Міністерство оборони України як головного розпорядника бюджетних коштів, здійснити виділення ІНФОРМАЦІЯ_1 коштів для виплати ОСОБА_2 , одним платежем одноразової грошової допомоги у повній сумі, із врахуванням раніше виплачених сум, у відповідності до вимог Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», абз. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, п. 2 Постанови 28.02.2022 року №168 без застосування обмежень розміру та строків виплати одноразової грошової допомоги, передбачених наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 року № 45 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 після надходження коштів від головного розпорядника, здійснити виплату, а саме, призначену одноразову грошову допомогу, що призначалася батьку загиблого 22.03.2023 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 06.04.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.09.2023 №321/КЦ/7110 - в сумі 15000000 (П`ятнадцять мільйонів) грн. 00 коп., ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємиці за законом по смерті її сина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт: НОМЕР_2 , вид. Новоселицьким РВ УМВС України в Чернівецькій обл., 04.04.2002 р. РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання та зареєстрована: АДРЕСА_1 , через установу банку: Чернівецьке обласне управління "Ощадбанк", МФО 356334, код отримувача , на рахунок НОМЕР_4

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона в порядку спадкування за законом після смерті її сина ( ОСОБА_2 ), має право отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000, 00 грн, яку раніше було призначено відповідно до постанови № 168 ОСОБА_2 - батьку загиблого ОСОБА_3 у період дії воєнного стану, проте відповідач протиправно скасував своє попереднє рішення про призначення ОСОБА_2 такої одноразової допомоги та відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю заявника - ОСОБА_2 (батька загиблого ОСОБА_3 ). Позивач зазначає, що у зв`язку з несвоєчасним прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 , від 05.09.2023 року, про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю порушено право позивача на спадкування вказаних коштів.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачами подано відзив на позов відповідно до змісту яких заперечують проти задоволення позову. Вказують на відсутність порушень її прав з боку Міноборони, що є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Окрім того, щодо правомірності прийняття Комісією Міноборони оскаржуваних рішень, представником відповідача зазначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, нерозривно пов`язано з особою спадкодавця. Чинне законодавство не визначає можливості переходу в порядку спадкування права на призначення одноразової грошової допомоги, яке не було реалізовано спадкодавцем за життя за будь-яких обставин. Міноборони у відзиві зазначає, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а рішення Комісії про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина, ОСОБА_3 , було прийнято Комісією 19.12.2023 тобто після смерті ОСОБА_2 .. Відтак, після смерті спадкодавця, до складу спадкового майна (спадкової маси) може входити лише призначена йому за життя сума одноразової грошової допомоги. Натомість, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на одноразову грошову допомогу передбачену постановою №168.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час дії воєнного стан.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком загиблого ОСОБА_3 , 16.08.2023 подав заяву про виплату одноразової грошової допомоги на підставі постанови № 168.

Висновок відповідача-2 від 05.09.2023 №8874 з відповідними матеріалами було надіслано до Департаменту соціального забезпечення Міноборони, відповідно до якого батько загиблого, ОСОБА_2 - звернувся із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги; мати загиблого, ОСОБА_5 - померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ; інші особи, які документально підтвердили своє право на одержання допомоги, а також особи, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи не встановлені.

Згідно із витягом з протоколу засідання Комісії від 19.12.2023 № 373/168 ОСОБА_2 - батьку загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 06.04.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.09.2023 № 321/КЦ/7110 було призначено одноразову грошову в розмірі 15000000, 00 грн.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 19.12.2023 складено відповідний актовий запис № 140.

25.10.2024 р. у зв`язку з уточненням кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та виправленням описок прийняти такі рішення:

4. Згідно з пунктом 39 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія) від 19.12.2023 № 373/168 одноразову грошову допомогу призначено батьку загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 06.04.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.09.2023 № 321/КЦ/71 10 - в сумі 15000000 (П`ятнадцять мільйонів) грн. 00 коп.

Батько загиблого солдата ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допомога була призначена, оскільки даних про смерть батька на час призначення допомоги не було. Згідно висновку та доповіді ІНФОРМАЦІЯ_9 ( ОСОБА_5 ) померла у 2016 році. Інших осіб, які мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги не встановлено.

У зв`язку з цим пункт 39 протоколу засідання Комісії від 19.12.2023 № 373/168 скасувати.

Рішенням Комісії від 08.11.2024 за № 38/в було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю заявника ОСОБА_2 (витяг з протоколу від 08.11.2024 за № 38/в).

16.09.2024 р. позивач звернулась до відповідачів з заявою про перерахування призначеної одноразової допомоги спадкоємиці ОСОБА_1

Відповідач-2 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати вказаної допомоги.

Вважаючи бездіяльність відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював низку юридичних позицій, згідно із якими: «З урахуванням встановленого Конституцією України функціонального призначення Збройних Сил України, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України законодавче регулювання порядку реалізації права на соціальний захист, гарантованого частиною першою статті 46 Конституції України, має здійснюватися у системному взаємозв`язку з вимогами щодо посиленого соціального захисту військовослужбовців у розумінні частини п`ятої статті 17 Основного Закону України»; «припис частини п`ятої статті 17 Конституції України чітко покладає на державу конституційний обов`язок щодо створення системи посиленої соціальної підтримки військовослужбовців і членів їхніх сімей»; «виконання державою конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни - України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності»; «заходи в сфері оборони держави мають бути своєчасними, послідовними та комплексними, оскільки від їх ефективного запровадження залежить стан обороноздатності України» [абзаци четвертий - сьомий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 № 1-р(II)/2022].

Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-ХІІ).

Тобто, на Державу покладається конституційний обов`язок посиленого соціального захисту військовослужбовців і членів їхніх сімей.

За правилами частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовців - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

На момент виникнення спірних правовідносин редакцією статті 16-1 Закону №2011-ХІІ було визначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації введено на всій території України воєнний стан з 5:30 год. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та досі триває.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Уряд прийняв постанову №168, пунктом 2 якої, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України №2011-ХІІ, крім громадян російської федерації або республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

З матеріалів справи видно, що позивач не зверталась за одноразової грошовою допомогою передбаченою постановою № 168.

На обґрунтування права на отримання одноразової грошової допомоги зазначає, що таке право закріплено за батьком загиблого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому у порядку спадкування вона, як єдиний спадкоємець померлого (мати ОСОБА_2 ), має право на отримання такої допомоги.

За загальним правилом, визначеним пунктом 2 постанови № 168 днем виникнення у членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 2 постанови № 168, в редакції, яка діяла на момент права на отримання одноразової грошової допомоги згідно із цією постановою було установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

На момент виникнення у членів сім`ї та батьків загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги механізм призначення і виплати такої одноразової грошової допомоги визначався Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).

В подальшому, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 "Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану" було затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі - Порядок № 45), який визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови № 168, алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Зміст наведених нормативно правових актів не передбачає призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови № 168 померлій особі, яка входила за життя в коло членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого військовослужбовця.

Тож, встановивши, що рішення Комісії про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 (батьку загиблого ОСОБА_3 ) було прийнято 19.12.2023, тобто після смерті заявника ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), що суперечить нормам законодавства, яким врегульовано призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови № 168, відповідач правомірно ухвалив рішення про скасування попереднього рішення в частині скасування протоколу засідання Комісії від 19.12.2023 № 373/168, яким раніше було призначено таку одноразову грошову допомогу ОСОБА_2 як єдиному претенденту на її отримання та про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю заявника ОСОБА_2 .

Суд наголошує на тому, що право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови № 168 нерозривно пов`язано з особою спадкодавця. Чинне законодавство не визначає можливості переходу в порядку спадкування права на призначення одноразової грошової допомоги, яке не було реалізовано спадкодавцем за життя за будь-яких обставин.

Так, згідно із пунктом 4 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця: зокрема - права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З аналізу викладених вище норм слідує, що спадкоємці мають право на отримання виплат лише у випадку, якщо така виплата була належна (призначена, нарахована) померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили за життя, однак померлим не отримана.

Таким чином, беручи до уваги викладене, суд зазначає, що позивач не має права на призначення та виплату, в порядку спадкування за законом після смерті її сина - ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця солдата за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 відповідно до пункту 2 постанови №168.

При цьому, як було зазначено вище, матеріали справи не місять доказів того, що позивачка зверталась до відповідача із заявою та необхідними документами за призначенням одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю солдата ОСОБА_3 .

Суд враховує, що у рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Одночасно, особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Отже, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду та обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

За встановлених у цій справі обставин, суд доходить висновку, що на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом її права та інтереси на отримання одноразової грошової допомоги відповідачем у справі порушені не були, оскільки вона не зверталась до відповідача за призначенням одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , а механізм призначення та виплата такої допомоги в порядку спадкування не передбачено положеннями Порядку № 975, Порядку № 45 та постановою № 168, позаяк успадкування одноразової грошової допомоги можливо лише у разі, якщо така одноразова грошова допомога була призначена її отримувачу за життя, а спори, які виникають у зв`язку із реалізацією спадкових прав не віднесені процесуальним законодавством до спорів адміністративної юрисдикції.

З урахуванням встановленого в ході розгляду справи факту відсутності на момент звернення з позовом до суду порушеного права чи інтересу позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд уважає, що у задоволенні позову належить відмовити.

Стосовно розподілу судових витрат.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідачі - Міністерство оборони України (проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168, Код ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_7 )

Суддя І.В. Маренич