Справа № 205/14216/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2025 року м. Дніпросправа № 205/14216/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року (суддя Федотова В.М.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського 1 взводу 3 роти 1 БПП Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ясінського Арсена Олександровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по адміністративній справі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: скасувати постанову серії ЕНА № 3147185 від 27.09.2024, яку склав/виніс поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Ясінський Арсен Олександрович, як необґрунтовану і таку, що суперечить законним вимогам чинного законодавства України, а також закрити дану справу; визнати дії поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ясінського Арсена Олександровича та Департаменту патрульної поліції НПУ протиправними.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року у задоволенні позову відмолено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що поліцейським 1 взводу 3 роти 1 БПП Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ясінським Арсеном Олександровичем 27 вересня 2024 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3147185, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 73 км/год.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував, встановлені обставини не доведені належними доказами, фіксація порушення здійснена з порушенням норм чинного законодавства. Крім того, помилки в оскаржуваній постанові є нічим іншим як штучно сфабрикованим процесуальним документом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2024 об 17:27 год. у населеному пункті с. Стрижавка АД М21 297 км, було зафіксовано вимірювальним лазерним пристроєм рух автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , зі швидкістю 73 км/год, що перевищує максимальну допустиму швидкість в межах населеного пункту.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, вірно зауважив, що до постанови серії ЕНА № 3147185 від 27.09.2024 у справі про адміністративне правопорушення додається фото та відео із приладу TruCam, на якому зафіксовано автомобіль, швидкість із якою він рухається, а також дату, час, місце вчинення правопорушення. Посилання на дані докази містяться у відповідній графі бланку постанови, відтак вони є достатніми та допустимим для встановлення факту наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивача, що час у оскаржуваній постанові може не відповідати дійсності, адже такі доводи позивача є лише припущенням останнього.

Також суд апеляційної інстанції доходить висновку, що помилкове зазначення в оскаржуваній постанові: «чим перевищив встановлену швидкість на 73 км/год» не свідчить про протиправність постанови та відсутність події адміністративного правопорушення, адже факт того, що автомобіль рухався зі швидкістю 73 км/год, що перевищує максимальну допустиму швидкість в межах населеного пункту (п. 12.4 ПДР), підтверджено матеріалами справи та не спростовано позивачем належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу апелянта, що згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що фіксація правопорушення відбулась належним технічним приладом, адже на лазерний вимірювач TruCAM LTI20/20 видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 22-01/29411 від 13.11.2023, дійсне до 13.11.2024, яким підтверджено, що засіб TruCAM LTI20/20 відповідає вимогам «Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.».

Отже, використання вказаного технічного засобу можливе як в автоматичному, так і в ручному режимі.

Відтак, суд не ставить під сумнів зафіксовані таким приладом показники швидкості транспортного засобу, яким керував позивач, та приймає надані відповідачем докази як належні та допустимі.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем обґрунтовано та правомірно.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року в адміністративній справі № 205/14216/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 01 травня 2025 року та оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 01 травня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров