Справа № 164/461/25
Суддя: Токарська І. С.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №164/461/25
п/с 2-а/164/109/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.

з участю: секретаря Власюка С.В.,

позивача ОСОБА_1 , його представника Крупінської Н.Л.,

представника відповідача Похили Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селище Маневичі справу за позовом представника позивача Крупінської Наталії Леонідівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2025 року адвокат Крупінська Н.Л. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що її довіритель є пенсіонером, учасником бойових дій і в лютому 2025 року він дізнався про накладення арешту на рахунки. При з`ясуванні причини у Маневицькому відділенні ДВС Камінь Каширського району Волинської області щодо неможливості отримання пенсії, було встановлено наявність постанови ВН №149 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 5 вересня 2024 року про накладення штрафу в розмірі 17 000 гривень, на підставі якої було подвоєно стягнення до 34 000 гривень. Позивач для ознайомлення із оскаржуваною постановою ВН №149 та підставами її винесення звернувся до відповідача. Ні ОСОБА_2 , ні члени його сім`ї про існування таких обставин, як надходження листа від відповідача не знали, тому наслідки, які настали, не залежали від діянь позивача і в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 1 КУпАП. Крім того, у резолютивній частині постанови не зазначено про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Також норми КУпАП зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення та з урахуванням обставин, встановлених статтею кодексу. Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, посадовою особою вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотримано: призначено штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що суперечить вимогам чинного КУпАП. Так як позивач оскаржувану постанову отримав лише 18 лютого 2024 року, просить суд врахувати, що строк на оскарження постанови пропущено з поважної причини, а сама постанова є незаконною, упередженою та винесена з грубим порушенням норм КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, відсутності доказів вчинення правопорушення, що призвело до незаконного притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, а тому просили визнати противною та скасувати постанову ВН № 149 від 05 вересня 2024 року та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді Маневицького районного суду Волинської області від 25 лютого 2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач суду пояснив, що повісток про виклик у РТЦК він не отримував, про оскаржувану постанову дізнався лише тоді, коли були заблоковані банківські рахунки, у тому числі і для отримання соціальних виплат. Коли звернувся до ВДВС для з`ясування причин блокування банківських рахунків, дізнався про наявність постанови РТЦ, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, однак саму постанову отримав лише 18 лютого 2025 року після скерування відповідної заяви відповідачу. Просив позов задовольнити.

Представник позивача позов підтримала із наведених у ньому підстав та просила задовольнити.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечила у повному обсязі та просила відмовити. Зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 09 липня 2024 року громадянин ОСОБА_1 оновив свої персональні дані через Центр надання адміністративних послуг. 12 серпня 2024 року через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «ОБЕРІГ» позивачу оформлено повістку №157450, яку підписано керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 та скріплено гербовою печаткою. Повістку №157450 було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, на зазначену при оновленні даних громадянином ОСОБА_1 адресу місця проживання АДРЕСА_1 за №297, відповідно до якої ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_2 , для інформаційної звірки о 09 год. 00 хв. 29 серпня 2024 року. Проте військовозобов`язаний, будучи належним чином оповіщеним, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк зазначений в повістці. Також протягом трьох діб від визначених у повістці №157450 дати та часу не надійшло жодних документів, що підтверджували б унеможливлення прибуття ОСОБА_1 до вказаного вище ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому він не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, що не перевищує сім календарних днів від дати та часу визначених у повістці. Конверт із повісткою №157450, відправлений рекомендованим поштовим відправленням, повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» від 26 серпня 2024 року. Враховуючи те, що громадянин ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк зазначений в повістці, він вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому позов вважає безпідставним. Крім того, звернула увагу суду, що ОСОБА_1 було скеровано другий примірник постанови та у подальшому він особисто зазначав, що дізнався про оскаржувану постанову 10 лютого 2025 року, а із адміністративним позовом звернувся лише 23 лютого 2025 року, а тому позивачем пропущено строк звернення до суду згідно зі ст. 122 КАС України.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, заслухавши показання свідка, суд приходить наступних висновків.

У судовому засіданні установлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 серії ВН № 149 від 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень. Вказаною постановою позивача визнано винним у тому, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для інформаційної звірки у строк, зазначений в повістці №157450 на 09 годину 00 хвилин 29 серпня 2024 року.

Після неприбуття у строк, визначений у повістці, протягом трьох днів не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб та в подальшому не прибув протягом семи календарних днів, чим порушив вимоги абз. 8, 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У постанові також вказано, що громадянин ОСОБА_1 оповіщений належним чином шляхом надіслання повістки про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 21).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 77132678 від 10 лютого 2025 року, відносно ОСОБА_1 на підставі постанови ВН № 149 виданої 05 вересня 2024 року відкрито виконавче провадження про стягнення в дохід держави штрафу в сумі 34 000 гривень (а.с. 22).

Згідно зі статями 19, 55 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до абз. 8, 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні позивач зазначив, що за адресою реєстрації місця проживання не отримував ані повістки, ані жодних листів, постанов чи повідомлень від ІНФОРМАЦІЯ_3 , ані повідомлення від Укрпошти про отримання кореспонденції, про наявність постанови дізнався лише після блокування банківських рахунків. Із постанови ВН №149 від 5 вересня 2024 року вбачається, що громадянин ОСОБА_1 оповіщений належним чином, шляхом надіслання про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомлення про вручення на адресу місця проживання ОСОБА_1 . Другий примірник постанови надіслано АТ «Укрпошта» 10 вересня 2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) .

Згідно з частиною першою, третьою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав показання про те, що він працює начальником Маневицького ВДВС у Камінь Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції і на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 серії ВН №149 від 5 вересня 2024 року було відкрите виконавче провадження 10 лютого 2025 року, у зв`язку із чим накладено арешт на банківські рахунки боржника. 10 чи 11 лютого 2025 року, точної дати не пригадує, у ВДВС прийшов ОСОБА_1 і з`ясовував причини блокування банківських рахунків, на що йому було повідомлено, що підставою відкриття виконавчого провадження є постанова РТЦК та СП та запропоновано ознайомитися із нею, проставивши свій підпис. Однак ОСОБА_1 відмовився і наступного вже дня звернувся із заявою про скасування арешту із рахунків. Тобто обидва дні, 10 та 11 лютого 2025 року позивач відмовлявся від ознайомлення із постановою у приміщення ДВС.

Позивач ОСОБА_1 підтвердив показання свідка та уточнив, що у ВДВС він усно звертався саме 10 лютого 2025 року, а 11 лютого 2025 року звернувся із відповідною письмовою заявою про скасування арешту, однак із постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 не ознайомлювався, бо не хотів ставити свій підпис про ознайомлення, хоча про її винесення йому вже було відомо.

Показання свідка також підтверджуються дослідженими у судовому засіданні заявою ОСОБА_1 про зняття арешту від 11 лютого 2025 року та постановою про зняття арешту з коштів від 11 лютого 2025 року.

Статтею 286 КАС України унормовано особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

У судовому засіданні встановлено, що про порушення свого права позивач дізнався 10 лютого 2025 року під час звернення до ВДВС, однак свідомо проігнорував можливість ознайомлення із оскаржуваною постановою, мотивуючи тим, що не буде ставити свій підпис про ознайомлення. Також 11 лютого 2025 року під час звернення до ВДВС із письмовою заявою про скасування арешту з коштів позивачем не було вжито заходів для ознайомлення із оскаржуваною постановою, хоча така можливість державним виконавцем була йому забезпечена 10 та 11 лютого 2025 року.

Той факт, що отримав від відповідача позивач оскаржувану постанову за його заявою лише 18 лютого 2025 року суд не вважає поважною причиною пропуску строку звернення із позовом, оскільки строк звернення до суду у цьому випадку обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а також зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, суд приходить висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду. Відповідно до частини третьої ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Положеннями ст. 288 КУпАП та ст. 286 КАС України передбачено право на вибір оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення до суду або вищестоящій посадовій особі, яке є одночасним щодо строків реалізації, а не послідовним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду, наведені в позовній заяві та клопотанні до неї причини пропуску даного строку, як встановлено в ході розгляду справи, є неповажними, інших підстав для поновлення строку не встановлено, поданий ОСОБА_1 адміністративний позов слід залишити без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 122-123, 166-167, 171, 241-243, 248, 256, 286, 294-297 КАС України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов представника позивача Крупінської Наталії Леонідівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - залишити без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська