Справа № 333/2557/25
Суддя: Круглікова А. В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/2557/25
Провадження № 2-а/333/79/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Круглікової А.В., за участю секретаря Майсака А.О., представника позивача Бізденежного С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду міста Запоріжжя із вищезазначеним позовом, у якому просила скасувати постанову серії ЕНА №4284808 від 16.03.2025 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а справу закрити.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що 16.03.2025 відносно позивачки працівником поліції Департаменту патрульної поліції в особі УПП в Запорізькій області складено протокол про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4284808 від 16.03.2025 за ч.1 ст.122 КУпАП, про те, що 16.03.2025 о 16 год. 08 хв. по проспекту Соборному у м. Запоріжжі Єгоровою У.С. порушено вимоги п. 8.4. ПДР, а саме: зупинка в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на автомобілі BMW, державний номер НОМЕР_1 .

Дану постанову вважає незаконною, оскільки вона не порушувала Правил дорожнього руху, а вказана зупинка була здійснена нею вимушено через поламку автомобіля, про що було увімкнено аварійний сигнал. Враховуючи, що поліцейським грубо порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до усунення позивачки від процесу і порушення її прав, вважає складену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача 08.04.2025 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачка не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснила зупинку транспортного засобу в зоні дії вищевказаного знаку, чим порушила вимоги п. 8.4.в Правил дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. В ході розгляду справи працівником поліції роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серія ЕНА №4284808 від 16.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 16.03.2025 о 16 год. 08 хв. в м. Запоріжжя по пр. Соборний, 48 керуючи транспортним засобом не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила п. 8.4.в. ПДР Порушення вимог заборонних знаків.

Позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Відповідно до ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»та п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно з п. 33.3 ПДР, дорожній знак 3.34 є заборонним знаком, який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення вказала те, що вона не порушувала ПДР України, а зупинка транспортного засобу BMW державний номерний знак НОМЕР_1 була вимушеною через поламку автомобіля.

Як вбачається з Акту виконаних робіт №IN000008072 від 17.03.2025 автомобіль BMW державний номерний знак НОМЕР_1 був на діагностиці згідно наряду RO000009755 та були виконані наступні роботи: виконання перевірки автомобіля (з системою діагностики автомобіля), заміна різьбового з`єднання шини з петлями для розтяжок багажника, ЕБК (-и) програмувати/кодувати, панель приладів змінено.

Таким чином, надані докази ОСОБА_1 належним чином підтверджують факт поломки автомобіля і вимушеність зупинки в невстановленому місці. Відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 , як водієм транспортного засобу порушення ПДР у вигляді порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонено».

Із дослідженого судом відеозапису встановлено, що 16.03.2025 о 16 год. 08 хв. в м.Запоріжжя по пр. Соборний, 48 автомобіль марки BMW д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції.

Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що вона не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено», здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила п. 8.4.в. ПДР Порушення вимог заборонних знаків.

ОСОБА_1 було роз`яснено її права та повідомлено, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за не виконання вимог дорожнього знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено», здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила п. 8.4.в. ПДР Порушення вимог заборонних знаків та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Також роз`яснено, що вона має право оскаржити постанову про накладення адміністративного стягнення в суді.

Дані обставини підтверджується відеозаписом із відеокамери поліцейського.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 , що її працівник поліції не ознайомлював з правами не відповідає дійсним обставинам справи та не береться судом до уваги.

Водночас, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушення п.п.8.4 ПДР України в судовому засіданні не доведена, в зв`язку з чим постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Суд зазначає, що, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо витрат на професійну (правничу) допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Згідно ч.1 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Біздєнежним Сергієм Романовичем укладено Договір про надання правничої допомоги №213/1 від 16.03.2025.

В даному випадку, адвокатом надавались послуги зі складання процесуальних документів та участі адвоката в судових засіданнях.

Щодо розміру понесених витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), №31107/96).

В даному випадку, зважаючи на предмет спору, складність адміністративної справи, кількість та об`єм наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та часом витраченим адвокатом на надання такої допомоги.

Отже, з урахуванням обсягу наданих послуг, складності адміністративної справи, суд дійшов висновку, що на корить позивача з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.139, 243- 246 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4284808 від 16.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 1 000 (одну тисячу) грн. витрат на правничу допомогу адвоката та 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги

Повний текст судового рішення складено 30.04.2025.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В. Круглікова