Справа № 240/20895/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Житомир

справа № 240/20895/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо залишення без відповіді рапорту ОСОБА_1 від 05.08.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "д" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05.08.2024 та прийняти рішення про задоволення рапорту про звільнення з військової служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.03.2024 звернувся до відповідача з рапортом та відповідним пакетом підтверджуючих документів про звільнення з військової служби на підставі підпункту "д" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ), оскільки у період з 19.08.2022 по 19.10.2022 перебував у полоні. Однак, на дату подачі позову позивач не отримував жодної відповіді за результатами розгляду його рапорту.

Саме тому, вважаючи що відповідач діяв усупереч вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Військова частина НОМЕР_1 надіслала до суду відзив на позовну заяву (за вх.№62072/24).

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що до командування Військової частини НОМЕР_1 позивач з рапортом звернувся 04.07.2024 вх.№13003, у якому поставлена резолюція "НЕ ПОГОДЖЕНО: відсутні підстави по звільненню у зв`язку з тим, що військовослужбовець не перебував у статусі військовослужбовця на момент полону!"

Також командування Військової частини НОМЕР_1 стверджує, що дана резолюція належним чином доведена позивачу, що підтверджується поясненнями лейтенанта ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 відзив на позовну заяву у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі не надіслало.

Відповідно до положень ч. 5 ст.262, ч. 1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складене у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою №12704 від 20.09.2024.

Відповідно до довідки, виданої за підписом старшого слідчого ОВС СВ УСБУ в Херсонській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в період з 19.08.2022 по 19.10.2022 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.

Позивач, як офіцер резерву спеціального взводу резерву офіцерського складу спеціальної роти резерву офіцерського складу спеціального загону Військової частини НОМЕР_1 , звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби, відповідно до підпункту "д" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", як військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період звільняються з військової служби у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Вказаний рапорт містить відмітку "812/13329 от 5.08.24" та підпис особи - ОСОБА_4 .

У зв`язку з не розглядом зазначеного рапорту, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність стосовно порушеного питання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII.

За змістом підпункту «д» пункту другого частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII (у відповідній редакції) під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період звільняються з військової служби у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пунктів 6, 7 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно з пунктом 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Згідно з п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитись з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до статей 14, 31, 66 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.

Наказом Міністерства оборони України №531 від 06.08.2024, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 за №1214/42559, затверджений Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (надалі - Порядок №531), який набрав чинності 08.08.2024. Порядок №531 визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника). За правилами пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку.

Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі регламентовані розділом ІІІ Порядку №531, а особливості подання та розгляду рапортів в електронній формі - розділом ІV Порядку №531.

Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9 розділу ІІІ Порядку №531 у рапорті у паперовій формі військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис. Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку, а саме: погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава таобґрунтування) посада безпосереднього командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище; погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада прямого командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище; погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада прямого командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище.

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті. Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника). Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства. Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства. Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Отже, з огляду на вказані вище норми, подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та погодження передає його своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті.

Матеріали справи свідчать, що 05.08.2024 позивач, як офіцер резерву спеціального взводу резерву офіцерського складу спеціальної роти резерву офіцерського складу спеціального загону Військової частини НОМЕР_1 , звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби, відповідно до підпункту "д" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

У свою чергу відповідач вказує, що позивач з рапортом про звільнення звернувся 04.07.2024 вх.№13003, який розглянуто та поставлена резолюція "НЕ ПОГОДЖЕНО: відсутні підстави по звільненню у зв`язку з тим, що військовослужбовець не перебував у статусі військовослужбовця на момент полону!". Саме тому, на переконання відповідача, командування Військової частини НОМЕР_1 розглянуло у встановленому порядку рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби.

Суд зауважує, що відповідно до змісту рапорту від 04.07.2024 він поданий позивачем, як заступником командира батальйону Військової частини НОМЕР_2 .

Водночас суд вказує, що дослідивши зміст обох рапортів, що містяться у матеріалах справи, а саме: рапорт поданий позивачем в додатках до позовної заяви (від 05.08.2024) та рапорт наданий до суду Військовою частиною НОМЕР_1 (від 04.07.2024), суд дійшов висновку, що зазначені рапорти є різними, оскільки подані в різний часовий проміжок та з різних посад, займаних позивачем.

Саме тому, під час розгляду даної справи, суд не надає правової оцінки правомірності розгляду рапорту від 04.07.2024 та його результатам, оскільки вказане не є предметом оскарження в межах даної справи.

Однак, враховуючи вищенаведені норми, підпис уповноваженої особи, що прийняла 05.08.2024 такий рапорт позивача, як офіцера резерву спеціального взводу резерву офіцерського складу спеціальної роти резерву офіцерського складу спеціального загону Військової частини НОМЕР_1 та відмітку про присвоєння номеру вхідної кореспонденції, не може вважатися належним доказом розгляду по суті рапорту позивача від 05.08.2024 про звільнення з військової служби.

Інших доказів розгляду рапорту позивача від 05.08.2024 суду не надано.

З огляду на вищевказане, під час розгляду справи по суті відповідач не надав до суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження розгляду по суті, поданого позивачем рапорту від 05.08.2024.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Військова часина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.п. "д" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ.

Разом з тим, оскільки командиром Військової частини НОМЕР_1 не розглядався рапорт позивача від 05.08.2024 і ним не надавалася оцінка підставам для звільнення позивача з військової служби з огляду на подані ним документи, то спір у даній справі стосується виключно питання нерозгляду рапорту позивача від 05.08.2024 про звільнення зі служби (допущення протиправної бездіяльності).

На час розгляду даної справи питання про звільнення позивача з військової служби відповідно до вказаної ним підстави та поданих разом із рапортом документів відповідачем не досліджувалося, відтак вимоги позивача в цій частині є передчасними, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач порушить права позивача. Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

За таких обставин відсутні підстави для надання судом оцінки та прийняття висновку стосовно наявності у позивача права на звільнення з військової служби відповідно до вказаної ним підстави та поданих разом із рапортом документів, та як наслідок, позовні вимоги у цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

З метою захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05.08.2024 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «д» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти відповідне рішення.

Також суд враховує, що під час розгляду справи Військова частина НОМЕР_1 надала до суду наказ №336 від 25.11.2024 про переведення ОСОБА_1 до нового місця служби.

Однак, за результатами розгляду справи не підтверджено прийняття саме Військовою частиною НОМЕР_1 рішення за наслідками розгляду поданого позивачем рапорту про звільнення. У свою чергу за результатами розгляду зазначеного рапорту (від 05.08.2024) та в разі наявності підстав для звільнення позивача зі служби, Військова частина НОМЕР_1 не позбавлена можливості направлення необхідних матеріалів для видачі наказу по особовому складу до уповноваженої особи військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.5 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ідн. номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «д» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05.08.2024 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «д» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв"язку зі звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Повний текст складено: 01 травня 2025 р.

01.05.25