Справа № 440/16567/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 р. Справа № 440/16567/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, повний текст складено 30.07.24 по справі № 440/16567/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд про: визнання протиправним та скасування пункту 4 наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 вересня 2023 року №1783 "Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 ; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 донарахувати та виплатити грошове забезпечення, премію в розмірі 390%, за серпень 2023 року ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 вересня 2023 року №1783 "Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 . Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 донараховану суму премію за серпень 2023 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що здійснюючи порівняльний аналіз діяльності різних ІНФОРМАЦІЯ_4 , оцінюючи по кількості виконаного планового завдання та перевіряючи надані до перевірки документи, через призму наданих начальникам відділів Законом повноважень (повноваження у всіх однакові), можна встановити причино наслідковий зв`язок між невиконаним плановим завданням начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 і неналежним виконанням своїх повноважень. Зазначає, що причинами невиконання планових завдань були: низький рівень оповіщення та вручення повісток військовозобов`язаним на території відповідальності; низький рівень оповіщення та виклику до Р(ОМ)ТЦК та СП працівників підприємств, установ, організацій; низький рівень розшуку військовозобов`язаних, що ухиляються або не прибули за викликом по повісткам, як представниками національної поліції так і представниками Р(ОМ)ТЦК та СП; низький рівень контролю за проходженням ВЛК військовозобовязаними; низький рівень розшуку, оповіщення внутрішньо переміщених осіб та подальшого призову на військову службу; низький рівень розшуку військовозобов`язаних, що були передані на облік по досягненню 27 річного віку та подальшого призову на військову службу. Наголошує, що відповідач не оголошував позивачу у жодному письмовому наказі, у тому числі, що оскаржив позивач, своє рішення про виплату позивачу премії у меншому розмірі. Стверджує, що згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , який не був залучений у справі, від 01.09.2023 №241 «Про преміювання військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 за серпень місяць 2023р», пункту 1.79, розділу 1, начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковнику ОСОБА_1 виплачено премію у розмірі 351 відсотків від розміру посадового окладу, у зв`язку із накладенням на нього дисциплінарного стягнення, оголошеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2023 №333. Звертає увагу, що командиром Військової частини НОМЕР_1 є командувач Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_8 », який і позбавив позивача премії, як військовослужбовця, який допустив дисциплінарне правопорушення (зміст якого невідомий відповідачу), має військове звання не вище «підполковник», що прямо передбачено приписами ст.56 та 78 Дисциплінарного статуту ЗСУ. Зауважує, що позивач не оскаржував наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2023 №333, згідно якого останньому була виплачена премія у меншому розмірі, не оскаржував наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.09.2023 №241 «Про преміювання військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 за серпень місяць 2023р», суд не залучив вказаних військових частин до слухання вказаної справи та прийняв рішення, яке порушує права та інтереси військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказує про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 без змін. Зазначає, що відповідач знову ж таки не навів, які саме докази наявні в матеріалах справи, які підтверджують що позивачем порушено вимоги нормативних актів, не виконано або виконано неналежним чином службові обов`язки. Вказує, що низькі статистичні показники, їх порівняльний аналіз без встановлення їх причин, наявності вини конкретної особи у невиконанні поставленого завдання, фактів бездіяльності чи неналежного виконання посадових обов`язків, не можуть бути підставами для притягнення до юридичної відповідальності. Звертає увагу, що відповідач є довольчим фінансовим органом ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому копія наказу про преміювання позивача направлялась на його адресу у вересні 2023 року для нарахування та виплати премії, як частини грошового забезпечення ОСОБА_1 . Щодо причин пропущення строку звернення до суду у цій справі, зазначає, що позивач у період жовтня листопада 2023 року перебував на лікуванні у зв`язку з отриманим переломом та на військово-лікарську комісію до міста Чернігова не направлявся, про що надано виписки з його історій хвороби.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно із записами у посвідченні офіцера серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно із наказом командира в/ч НОМЕР_1 №228 від 16 серпня 2021 року.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1783 від 05 вересня 2023 року «Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року», за результатами службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року та з метою визначення основних завдань на вересень 2023 року наказано, зокрема:

1. Затвердити Аналіз службової діяльності в обласному та районних, об`єднаному міському територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за серпень 2023 року (додаток).

4. За порушення вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, що призвело до невиконання планових завдань з поставки людських мобілізаційних ресурсів у серпні 2023 року, у порядку статті 48 та 55 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення догана, зокрема: начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 .

Згідно із змістом Аналізу службової діяльності в обласному та районних, об`єднаному міському територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за серпень 2023 року (додаток до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 05 вересня 2023 року №1783):

4. Аналіз виконання Р(ОМ) ІНФОРМАЦІЯ_10 визначених завдань з призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних до НЦ, КППК за серпень 2023 року:

4.1. Результати виконання поставок військовозобов`язаних солдатського та сержантського складу до НЦ та ЦПП у серпні 2023 року:

Планове завдання на комплектування НЦ та ЦПП солдатським та сержантським складом складало 870 військовозобов`язаних, відібрано 443 військовозобов`язаних, поставлено 126 військовозобов`язаних, що складає 14% від плану.

За результатами поставок в кращу сторону відмічено: І відділ ІНФОРМАЦІЯ_11 50%; ІНФОРМАЦІЯ_11 40%; ІНФОРМАЦІЯ_12 39%; ІНФОРМАЦІЯ_13 (базовий) 48%.

В гіршу сторону відмічено: ІНФОРМАЦІЯ_6 5%; ІНФОРМАЦІЯ_6 7%; ІНФОРМАЦІЯ_11 0%; ІНФОРМАЦІЯ_14 (базовий) 5%; ІНФОРМАЦІЯ_15 7%; ІНФОРМАЦІЯ_15 5%; ІНФОРМАЦІЯ_15 8%; ІНФОРМАЦІЯ_15 8%; ІНФОРМАЦІЯ_16 7%.

4.2. Результати виконання поставок військовозобов`язаних солдатського та сержантського складу до військових частин та в цілому у серпні 2023 року:

Планове завдання на комплектування НЦ та ЦПП солдатським та сержантським складом складало 1507 військовозобов`язаних, відібрано 942 військовозобов`язаних, поставлено 558 військовозобов`язаних, що складає 37% від плану.

За результатами поставок в кращу сторону відмічено: І відділ ІНФОРМАЦІЯ_11 68%; ІНФОРМАЦІЯ_11 62%; ІНФОРМАЦІЯ_11 71%; ІНФОРМАЦІЯ_12 61%; ІНФОРМАЦІЯ_13 (базовий) 78%; ІНФОРМАЦІЯ_15 62%.

В гіршу сторону відмічено: ІНФОРМАЦІЯ_6 31%; ІНФОРМАЦІЯ_6 36%; ІНФОРМАЦІЯ_11 23%; ІНФОРМАЦІЯ_14 (базовий) 36%; ІНФОРМАЦІЯ_15 20%; ІНФОРМАЦІЯ_15 24%; ІНФОРМАЦІЯ_16 13%.

Причинами невиконання визначених завдань були: низький рівень оповіщення та вручення повісток військовозобов`язаним на території відповідальності; низький рівень оповіщення та виклику до Р(ОМ)ТЦК та СП працівників підприємств, установ, організацій; низький рівень розшуку військовозобов`язаних, що ухиляються або не прибули за викликом по повісткам, як представниками національної поліції так і представниками Р(ОМ)ТЦК та СП; низький рівень контролю за проходженням ВЛК військовозобовязаними; низький рівень розшуку, оповіщення внутрішньо переміщених осіб та подальшого призову на військову службу; низький рівень розшуку військовозобов`язаних, що були передані на облік по досягненню 27 річного віку та подальшого призову на військову службу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 супровідним листом №5/1074 від 18 вересня 2023 року направлено начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 копію наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1783 від 05 вересня 2023 року та копію аналізу службової діяльності за серпень 2023 року та вказаний супровідний лист, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 за вх. №3078/1/1/1 - 25 вересня 2023 року.

Не погодившись з пунктом 4 наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 вересня 2023 року №1783 "Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності пункту 4 наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 вересня 2023 року №1783 "Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 , що підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 донараховану суму премію за серпень 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити грошове забезпечення, премію в розмірі 390%, за серпень 2023 року ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум, суд першої інстанції виходив з їх передчасності.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі по тексту - Закон №2232).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 3-4 ст.2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.11 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі по тексту Статут), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі ст.12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» №551-XIV від 24 березня 1999 року (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до вимог статей 1, 2 та 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Згідно зі ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За приписами ст.5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст.83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно із ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту передбачено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

При цьому статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

З такого правового регулювання слідує, що військовослужбовець зобов`язаний дотримуватись військової дисципліни, яка зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно і неухильно додержуватися Конституції та законів України, порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, а також виконання службових обов`язків. У разі порушення військовослужбовцем військової дисципліни командир за необхідності вправі накласти на порушника дисциплінарне стягнення, яке визначено Статутом та відповідає військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Судовим розглядом встановлено, що пункт 4 наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 вересня 2023 року №1783 «Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 прийнятий на підставі Аналізу службової діяльності в обласному та районних, об`єднаному міському територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за серпень 2023 року (який є додатком до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 05 вересня 2023 року №1783) та без проведення службового розслідування.

Зі змісту оскаржуваного наказу слідує, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани стало порушення вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, що призвело до невиконання планових завдань з поставки людських мобілізаційних ресурсів у серпні 2023 року.

Відповідно до пунктів 1- 2 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі по тексту Положення; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається.

Згідно з п.3 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються оперативному командуванню, в зоні відповідальності якого вони перебувають згідно з військово-адміністративним поділом території України.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Безпосереднє керівництво територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки і контроль за їх діяльністю здійснюють відповідні оперативні командування, а загальне - ІНФОРМАЦІЯ_17 , яке узгоджує основні питання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з відповідними структурними підрозділами Генерального штабу Збройних Сил та Міноборони.

Перевірка стану службової діяльності та мобілізаційної готовності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки проводиться в установленому законодавством порядку.

Пунктом 4 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконують покладені на них завдання у взаємодії з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також з органами військового управління, з`єднаннями, військовими частинами, установами, організаціями, вищими військовими навчальними закладами та військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти Збройних Сил та інших військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронними та розвідувальними органами, державними органами спеціального призначення з правоохоронними функціями, громадськими об`єднаннями (організаціями).

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві держадміністрації, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, а також підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства) сприяють територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки у виконанні покладених на них завдань, зокрема в залученні громадян до військової служби, виконують інші функції, пов`язані з мобілізацією людських і транспортних ресурсів, визначених Законами України Про військовий обов`язок і військову службу, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Про оборону України, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Місцеві держадміністрації, виконавчі органи міських рад у взаємодії з районними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки здійснюють організацію підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Як визначено пунктом 7 Положення, з метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Згідно з пунктом 8 Положення завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку); розробляють плани проведення мобілізації людських і транспортних ресурсів, удосконалення системи оповіщення, збору та поставки зазначених мобілізаційних ресурсів на відповідній території; ведуть на відповідній території облік підприємств, які залучаються до виконання мобілізаційних завдань, а також облік людських і транспортних ресурсів, призначених для задоволення потреб оборони держави; здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; взаємодіють з місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування та беруть участь у здійсненні контролю за підготовкою підприємств до виконання мобілізаційних завдань (замовлень) щодо задоволення в особливий період потреб Збройних Сил, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку, зокрема з питань оповіщення та збору військовозобов`язаних та резервістів, виділення необхідних споруд та об`єктів інфраструктури, утримання запасу матеріально-технічних ресурсів, постачання техніки на збірні пункти та до військових частин, розгортання спеціальних формувань, призначених для передачі до складу Збройних Сил та інших військових формувань під час мобілізації, виконання інших завдань згідно з мобілізаційними планами; беруть у межах своїх повноважень участь у здійсненні контролю за виконанням мобілізаційних заходів у місцевих держадміністраціях, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, а також на підприємствах, здійснюють заходи, спрямовані на задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку у людських і транспортних ресурсах.

Згідно з пунктом 10 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, координують та здійснюють контроль за діяльністю підпорядкованих територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, контролюють дотримання ними вимог законодавства, виконання наказів і директив Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, наказів і директив Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил та інших органів військового управління.

Пунктом 11 Положення передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема: здійснюють приписку допризовників до призовних дільниць; розподіляють призовників під час їх приписки до призовних дільниць і призову на строкову військову службу за видами (родами сил і військ) Збройних Сил, іншими військовими формуваннями; організовують та проводять професійно-психологічний відбір громадян під час приписки до призовної дільниці, призову на військову службу, службу у військовому резерві, відбору кандидатів на військову службу за контрактом; беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві; сприяють організації призовними комісіями проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників; здійснюють формування команд призовників для організованого їх відправлення на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя;

Права та обов`язки керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки визначені пунктами 12 -15 Положення.

Так, відповідно до пунктів 12-15 Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки представляє інтереси Збройних Сил у відносинах з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, іншими державними органами, підприємствами та громадянами на відповідній території.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право: вносити на розгляд місцевих держадміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших державних органів питання (пропозиції), що належать до його компетенції, щодо організації підготовки і проведення приписки допризовників до призовних дільниць та призову громадян України на строкову військову службу, відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, вступу до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підготовки і проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів і членів їх сімей, підготовки населення до військової служби та військово-патріотичного виховання; здійснювати відповідно до своїх повноважень контроль за виконанням підприємствами вимог законодавства з питань оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації, військового обов`язку та військової служби; брати участь у межах своїх повноважень у проведенні перевірки технічного стану транспортних засобів підприємств та їх придатності до передачі Збройним Силам та іншим військовим формуванням під час мобілізації та у воєнний час; розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення; видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження; здійснювати інші функції відповідно до законодавства.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки скеровує діяльність підпорядкованого територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя підпорядковується командувачу військ оперативного командування згідно з військово-адміністративним поділом території України та є прямим начальником для військовослужбовців територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, керівником вищого рівня для працівників зазначеного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також підпорядкованих йому територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, що перебувають на території відповідальності зазначеного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, зокрема: затверджує положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки; визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглих йому керівників районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також військовослужбовців, державних службовців і працівників підпорядкованого територіального центру комплектування та соціальної підтримки; забезпечує та сприяє здійсненню заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці;

ІНФОРМАЦІЯ_18 безпосередньо підпорядковується керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя та є прямим начальником для особового складу районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Керівник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та ОСОБА_2 , районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідає, зокрема, за: військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; мобілізаційну готовність територіального центру комплектування та соціальної підтримки; своєчасне та повне виконання завдань, покладених на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки; здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву) та на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до порядку мобілізаційного розгортання, визначеного Міноборони та Генеральним штабом Збройних Сил, а також на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, крім того, відповідає за мобілізаційну готовність підпорядкованих йому районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, ефективне та цільове використання бюджетних коштів.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний, зокрема: забезпечувати виконання особовим складом територіального центру комплектування та соціальної підтримки поставлених перед ним завдань; організовувати: ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, обліку транспортних засобів, що підлягають передачі Збройним Силам та іншим військовим формуванням під час мобілізації та у воєнний час; розроблення та уточнення плану проведення мобілізації людських і транспортних ресурсів на відповідній території, а також разом з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування розроблення та виконання плану заходів щодо утримання бази мобілізаційного розгортання в готовності до використання за призначенням.

Таким чином, ОСОБА_1 , як керівник районного ТЦК, зобов`язаний забезпечити своєчасне та повне виконання покладених на районний ТЦК завдань, зокрема, щодо здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву) та на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до порядку мобілізаційного розгортання, визначеного Міноборони та Генеральним штабом Збройних Сил, а також на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також у своїй діяльності керуватися Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

У постанові від 15.12.2021 у справі №815/2640/17 Верховний Суд зауважив на необхідності суду встановити, які саме вчинки поставлено позивачу в провину за наслідками проведеного службового розслідування та в чому полягало вчинене позивачем порушення, за яке його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та у зв`язку з яким прийнято спірні накази, а також встановити наявність доказів, що підтверджують вину позивача у скоєному. Враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Дослідивши зміст наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 вересня 2023 року №1783 «Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року», яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, разом зі змістом Аналізу службової діяльності в обласному та районних, об`єднаному міському територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за серпень 2023 року (додаток до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 05 вересня 2023 року №1783), суд встановив, що ані наказ, ані Аналіз службової діяльності не містять детальної інформації щодо дисциплінарного проступку позивача, а саме: не зазначено, в чому саме полягало невиконання ним службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, що призвело до невиконання планових завдань з поставки людських мобілізаційних ресурсів у серпні 2023 року; не зазначено, які саме дії або бездіяльність позивача спричинили невиконання завдань, доручених за посадою відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, що призвело до невиконання планових завдань з поставки людських мобілізаційних ресурсів у серпні 2023 року; не проаналізовано вжиті позивачем заходи, спрямовані на виконання планових завдань з поставки людських мобілізаційних ресурсів у серпні 2023 року; не визначено ступеню вини позивача щодо причин невиконання планових завдань з поставки людських мобілізаційних ресурсів у серпні 2023 року, тощо.

При цьому, Аналіз службової діяльності в обласному та районних, об`єднаному міському територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за серпень 2023 року (додаток до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 05 вересня 2023 року №1783) взагалі не містить посилання ані на посаду та прізвище позивача, натомість містить констатацію фактів щодо стану виконання планових завдань та загальні причини невиконання планових завдань з поставки людських мобілізаційних ресурсів у серпні 2023 року без з`ясування ступеня вини позивача у таких причинах.

Таким чином, відповідачем не доведено, що причини невиконання планових завдань з поставки людських мобілізаційних ресурсів у серпні 2023 року мали місце саме з вини позивача, тоді як у своїй доповіді відповідачу позивач вказував на те, що проблема невиконання мобілізаційного завдання, в тому числі підрозділом позивача, має загальнодержавний характер та обумовлена рядом об`єктивних чинників, на які позивач не має змоги вплинути.

Встановлене дає суду підстави дійти висновку про протиправність прийняття пункту 4 наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 вересня 2023 року №1783 «Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що здійснюючи порівняльний аналіз діяльності різних ІНФОРМАЦІЯ_4 , оцінюючи по кількості виконаного планового завдання та перевіряючи надані до перевірки документи, через призму наданих начальникам відділів Законом повноважень (повноваження у всіх однакові), можна встановити причино наслідковий зв`язок між невиконаним плановим завданням начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 і неналежним виконанням своїх повноважень, колегія суддів зауважує, що низькі статистичні показники, їх порівняльний аналіз без встановлення їх причин, наявності вини позивача у невиконанні поставленого завдання, фактів бездіяльності чи неналежного виконання посадових обов`язків, не можуть бути підставами для притягнення до юридичної відповідальності.

Абстрактний обов`язок своєчасного та повного виконання завдань, покладених на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, обумовлений дотриманням службовими особами центів вимог нормативних актів, інструкцій, порадників та настанов, службових обов`язків. Тому піж час притягнення позивача до відповідальності відповідачем мало бути встановлено, які саме вимоги нормативних актів, інструкцій, порадників та настанов, службових обов`язків було порушено (не виконано) особою. Зазначене відповідачем здійснено не було, що і було констатоване рішенням суду першої інстанції.

За цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування пункту 4 наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 вересня 2023 року №1783 "Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 .

Щодо задоволених вимог позову про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 донараховану суму премію за серпень 2023 року, та відповідних доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Розділом XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

При порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється, в таких розмірах, зокрема, у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення "догана", оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).

Зі змісту витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_19 від 01.09.2023 №241 «Про преміювання військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 за серпень місяць 2023 року» встановлено начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковнику ОСОБА_1 премію у відсотковому розмірі 351% (дисциплінарне стягнення «догана» - наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2023 №333).

Колегія суддів враховує, що позовні вимоги позивача спрямовані саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, щодо визнання протиправним та скасування пункту 4 наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 вересня 2023 року №1783 "Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 .

При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_3 не приймав у жодному письмовому наказі, у тому числі, що оскаржив позивач, рішення про виплату позивачу премії у меншому розмірі.

У даному випадку, позивач не оскаржував наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2023 №333, згідно якого останньому була виплачена премія у меншому розмірі, та не оскаржував наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.09.2023 №241 «Про преміювання військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 за серпень місяць 2023р».

Тобто, у спірному випадку позивач не довів факт встановлення ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідному наказі премії за серпень 2023 року у меншому розмірі, що безпідставно не враховано судом першої інстанції.

За цим, позовні вимоги в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 донараховану суму премію за серпень 2023 року, не підлягають задоволенню.

У разі незгоди позивача з подальшими діями суб`єктів владних повноважень, останній не позбавлений права звернутися за захистом порушених прав з відповідним позовом до суду.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не надавав наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_19 від 01.09.2023 №241 «Про преміювання військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 за серпень місяць 2023 року», тому суд апеляційної інстанції не може прийняти цей доказ, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції повинен був встановити факт порушення з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 права позивача на належний розмір премії.

Колегія суддів вважає, що такий доказ повинен бути прийнятий на стадії апеляційного провадження, оскільки має визначальний вплив на результат розгляду даного спору.

Інші доводи і заперечення сторін по суті спору, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч. ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

З огляду на викладене, строк звернення до суду у даній справі становить один місяць, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

За матеріалами справи, оскаржуючи протиправність пункту 4 наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.09.2023 №1783 "Про підсумки службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних, об`єднаного міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки області за серпень 2023 року" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду 06.11.2023, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду.

У відповідності до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В обґрунтування підстав для поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що проходить військову службу у лавах Збройних Сил України та з 02.10.2023 проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 . У період з 10.10.2023 по 26.10.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а тому не зміг своєчасно звернутися за правовою допомогою. Вказує, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №440/15813/23 позовну заяву повернуто у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог. Після цього у розумний строк представник повторно звернувся до суду з цим позовом.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано: копію посвідчення офіцера НОМЕР_2 ; копію витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_19 (по стройовій частині) від 02.10.2023 №270 (щодо вибуття ОСОБА_1 до нового місця служби в с. Кейбалівка Лубенського району Полтавської області); копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого №6960 та №4518 (щодо перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 11.10.2023 по 19.10.2023 та з 20.10.2023 по 26.10.2023).

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, у постановах від 15.04.2020 року у справі №15/2973/18, від 22.04.2020 року у справі №811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу й на висновки Великої Палати Верховного Суду у питанні поновлення строків (від 28 липня 2022 року у справі №9901/611/19), за якими поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно із наказом командира в/ч НОМЕР_1 №228 від 16 серпня 2021 року, та призначений заступником начальника командира пункту штабу наказом КВОК « ІНФОРМАЦІЯ_8 » №642 від 26 вересня 2023 року командира військової частини НОМЕР_3 .

Згідно із витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_19 (по стройовій частині) №270 від 02 жовтня 2023 року підполковника ОСОБА_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_20 військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 вересня 2023 року №642 на посаду заступника начальника командного пункту штабу військової частини НОМЕР_3 , наказано вважати таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби в АДРЕСА_1 та з 02 жовтня 2023 року виключити зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_19 та всіх видів забезпечення.

Відповідно до перевідного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №2906 ОСОБА_1 перебував у травматологічному відділенні КНП « 1-а МКЛ» у період з 10 жовтня 2023 року по 11 жовтня 2023 року із діагнозом: закритий уламковий перелом верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням.

Згідно із виписок із медичної картки стаціонарного хворого №6960, №4518 ОСОБА_1 перебував у міському травматологічному відділенні КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» у період з 11 жовтня 2023 року по 19 жовтня 2023 року та у травматологічному відділенні КНП «ЛІЛ 1 рівня м. Горішні Плавні» у період з 20 жовтня 2023 року по 26 жовтня 2023 року.

Проаналізувавши доводи, зазначені у заяві про поновлення строку на звернення до суду щодо об`єктивної неможливості звернення позивача до суду в законодавчо встановлений строк за станом здоров`я, продемонстрованість добросовісного ставлення до реалізації права на звернення з адміністративним позовом, враховуючи те, що пропущений процесуальний строк є не значним, направленість дій позивача, колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю посилання відповідача на наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга відповідача частковому задоволенню.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 по справі № 440/16567/23 скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 донараховану суму премії за серпень 2023 року.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 по справі № 440/16567/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий