Справа № 400/846/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду І. О. Турецької
30 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/846/22
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року, ухвалену за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії.
Указане рішення приймалося колегією суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді Яковлєва О. В., суддів Турецької І. О. та Шеметенко Л. П.
Відповідно до статті 34 КАС України усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів.
При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім.
Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Керуючись вказаними положеннями статті 34 КАС України, враховуючи незгоду із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, вважаю за необхідне викласти свою окрему думку, яка полягає у такому.
Суть справи.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року, у справі №400/846/22, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена.
Суд апеляційної інстанції скасував ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року та змінив спосіб і порядок виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року, шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 перерахованої суми суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за січень 2022 року в загальній сумі 28 766,10 грн.
Приймаючи дану постанову, суд апеляційної інстанції проводячи системне тлумачення змісту частин 3 та 4 статті 383 КАС України, з урахуванням внесених до них змін, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX, дійшов такого висновку.
Суд встановив, що частина 3 статті 378 КАС України, яка встановлює підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення суб`єкта владних повноважень відповідних виплат у випадку невиконання, останнім, судового рішення, не містить у своєму переліку таку категорією справ, як перерахунок суддівської винагороди.
Проте, на думку суду, тривале невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема щодо перерахунку будь-яких виплат з підстав відсутності бюджетних асигнувань, може вважатись обставиною, що істотно ускладнює виконання судового рішення, а як наслідок є підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення на стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
В контексті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції врахував факт невиконання судового рішення з лютого 2023 року, а також відсутність будь-яких чітких пояснень, з боку суб`єкта владних повноважень, щодо строків виконання судового рішення у майбутньому.
При цьому, суд апеляційної інстанції указав, що спору між сторонами щодо розміру належної позивачу виплати немає.
Висловлюю окрему думку, тому, що не погоджуючись з обґрунтуванням наведеного судового рішення, вважаю, що воно ухвалено з неправильним тлумаченням статті 378 КАС України, з огляду на таке.
Проаналізувавши положення статті 378 КАС України, вважаю, що законодавець визначив відповідне коло рішень, невиконання яких впродовж двох місяців є підставою для зміни способу виконання рішення на стягнення із суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, а саме: щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг.
Водночас, у межах даної справи, судове рішення прийнято про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити перерахунок виплачених ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення у січні 2022 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн, з урахуванням вже проведених виплат.
Як неодноразово заявляв Верховний Суд, зміна способу і порядку виконання рішення суду це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом.
Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.
Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 800/203/17.
Зобов`язання ТУ ДСА в Миколаївській області вчинити певні дії щодо перерахунку суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються, зокрема, судом при ухваленні рішення.
Резолютивна частина постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду 28 лютого 2023 року має зобов`язальний характер, суд не вирішував позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів.
Отож, оскільки розрахунок належної ОСОБА_1 заборгованості суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення не проводився при ухваленні рішення зобов`язального характеру, зміна способу його із зобов`язання на стягнення буде вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду
З урахуванням викладеного, вважаю, що, переглядаючи ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року, суд апеляційної інстанції повинен був залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Суддя І.О. Турецька