Справа № 761/40646/24
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/364/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Левицької Т.В.

при секретарі: Герасько Д.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представників відповідача Рябоконя В.В., Яковенка М.С.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № , -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив суд:

- поновити позивачу строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № від 09 лютого 2024 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що головним спеціалістом - інспектором з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Денисюком І.П. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № від 09 лютого 2024 року, якою встановлено, що цього дня о 19 год. 25 хв. на вул. Георгія Кірпи, 2 в м. Києві транспортний засіб «Volkswagen Polo» державний номерний знак НОМЕР_1 зупинено на пішохідному переході або ближче 10 метрів до нього, чим порушено пункт 15.9. г) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

На думку позивача, постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню, оскільки зупинка була короткочасною та тривала всього дві хвилини у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків. Вважає, що оскільки він є військовослужбовцем, а вимушена короткочасна зупинка відбулась в межах службової необхідності, тому за таких обставин відсутнє порушення вимог ст. 122 КУпАП. Характер та тривалість цієї зупинки не дають підстави для накладення адміністративного стягнення.

Також просить поновити йому процесуальний строк на оскарження вказаної постанови, враховуючи те, що про оскаржувану постанову позивач дізнався після накладення арешту на його грошові кошти приватним виконавцем з примусового виконання постанови. Вказує, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на території Міністерства оборони України, куди Департаментом територіального контролю було надіслано повідомлення про накладення штрафу. Проте, оскільки фактичний доступ до кореспонденції за цією адресою ускладнено, вказане повідомлення позивач не отримував.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2024 року визначено головуючого суддю Левицьку Т.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05 лютого 2025 року в судовому засіданні відповідач подав відзив на позов, в якому останній проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Так, на думку відповідача, позивачем не доведено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та відповідно не спростовано правомірність дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови.

При цьому відповідачем вказано, що зі змісту матеріалів фотофіксації, які у якості доказу відповідачем приєднуються до відзиву на позов, вбачається, що транспортний засіб розміщений позивачем безпосередньо на пішохідному переході 09 лютого 2024 року о 19 год. 25 хв. на вул. Георгія Кірпи, 2 в м. Києві. Переднє праве, переднє ліве і заднє ліве колеса стоять на розмітці пішохідного переходу «зебра», чим позивач порушив пункт 15.9. г) Правил дорожнього руху.

Відповідачем вказано, що розміщення транспортного засобу на пішохідному переході є таким, що створює небезпеку та перешкоду для руху, загрожує життю та здоров`ю громадян, може завдати матеріальних збитків, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху України місцях зупинки або стоянки.

Факт розміщення транспортного засобу позивача на пішохідному переході підтверджується матеріалами фотофіксації до постанови, які в повній мірі відповідають критеріям належності, достатності, достовірності і допустимості.

Вказує, що стаття 17 КУпАП визначає обставини, що виключають адміністративну відповідальність. Тобто особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Проте, до наведених обставин службова необхідність не відноситься.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 279 КУпАП постанова була надіслана поштовим відправленням Укрпошти на адресу позивача 20.02.2024 року.

У відповіді на відзив на позов, стороною позивача зазначено, що його зупинка була вимушеною та тривала не більше трьох хвилин у зв`язку з необхідністю виконання останнім службових обов`язків. Витяг з наказу командира військової частини містить необхідну інформацію, яка не може бути розголошена в повному обсязі. Його автомобіль зупинився на паралельній вулиці, яка не є частиною основної транспортної артерії.

У своїх запереченнях на відповідь на відзив відповідачем зазначено, що виконання службових обов`язків не відноситься до вимушеної зупинки, оскільки згідно з п. 1.10. Правил дорожнього руху - вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Вказує, що підпунктом «г» пункту 15.9. Правил дорожнього руху заборонено здійснювати зупинку на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Ознак того, що зупинка носила вимушений характер, була здійснена з метою надання переваги в русі або на виконання вимог Правил дорожнього руху - матеріали справи не містять, тому вважає правильною кваліфікацію адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зазначає, що витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.12.2023 року № 477 не містить інформації щодо предмету доказування, оскільки зі змісту наказу не вбачається службової необхідності позивача бути присутнім 09.02.2024 року за адресою вул. Георгія Кірпи, 2.

Відповідно до ч 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Проте в порушення вказаних вимог закону позивач подав наказ не разом з поданням позовної заяви, а долучив до відповіді на відзив.

Вказує, що зупинка транспортного засобу з порушенням Правил дорожнього руху на вулиці з активним дорожнім рухом біля Південного залізничного вокзалу може містити ознаки порушення позивачем норм Конституції України в частині захисту життя людини. Крім того, на момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення повітряна тривога не оголошувалась. Тому вважає посилання позивача на правовий режим воєнного стану і службову необхідність такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності. Також зазначає, що адміністративне правопорушення вчинено о 19 год. 25 хв. на власному автомобілі позивача, тому твердження позивача щодо службового характеру здійснення зупинки слід оцінювати критично, оскільки переважна більшість структурних підрозділів, які задіяні в процесі торговельно-розрахункових операцій, мають робочий день до 18 год. 00 хв., у виняткових випадках до 19 год. 00 хв.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо поновлення процесуального строку, суд вважає, що позивачем пропущено строк з поважних причин, враховуючи неможливість отримання останнім постанови у встановлений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, постановою головного спеціаліста - інспектора з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Денисюком І.П. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № від 09 лютого 2024 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що 09 лютого 2024 року о 19 год. 25 хв. на вул. Георгія Кірпи, 2 в м. Києві транспортний засіб «Volkswagen Polo» державний номерний знак НОМЕР_1 зупинено на пішохідному переході або ближче 10 метрів до нього, чим порушено пункт 15.9. г) Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень. Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: АРМ Інспектора.

Сторонами не заперечується, що зазначений вище транспортний засіб на праві власності належить позивачу.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух»вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції Українипередбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Положеннями ст.14-2 КУпАПпередбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАПпротокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

За приписами ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

Згідно зі ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАПвизначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом АРМ Інспектора, про що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП вказано у постанові.

Зі змісту матеріалів фотофіксації, вбачається, що 09 лютого 2024 року о 19 год. 25 хв. на вул. Георгія Кірпи, 2 в м. Києві транспортний засіб «Volkswagen Polo» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив пункт 15.9. г) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 15.9. г) Правил дорожнього руху визначено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Таким чином, позивачем зупинено вказаний транспортний засіб в порушення вимог пункту 15.9. г) Правил дорожнього руху на пішохідному переході, що створює небезпеку та перешкоду для руху, загрожує життю та здоров`ю громадян, може завдати матеріальних збитків, оскільки транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху України місцях зупинки або стоянки.

Доводи позивача про те, що зупинка його транспортного засобу була вимушеною, оскільки відбулась у зв`язку з службовою необхідністю, є необґрунтованими та безпідставними.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що вимушеною зупинкою є припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Разом з тим, позивачем не наведено жодних з визначених у пункті 1.10. Правил дорожнього руху підстав та доказів для вимушеної зупинки, а саме: припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Натомість, позивач посилається на витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.12.2023 року № 477 про призначення його уповноваженою особою з проведення процедури оборонних закупівель у військовій частині НОМЕР_2 , як на підставу своєї вимушеної зупинки у зв`язку з службовою необхідністю. При цьому, позивач зазначає, що зупинив свій транспортний засіб на пішохідному переході для передачі вказаного проекту наказу співробітнику військової частини.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на вказаний документ, оскільки вимоги пункту 15.9. г) Правил дорожнього руху є обов`язковими для виконання всіма учасниками дорожнього руху. Наявність вказаного наказу не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від виконання ним вимог Правил дорожнього руху, зокрема пункту 15.9. г).

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року /з відповідними змінами/ учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.5. Правил дорожнього руху визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Таким чином, позивач зобов`язаний знати і неухильно дотримувати вищенаведених вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху. Його дії або бездіяльність не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Жодних доказів про надання можливості позивачу відступати від окремих вимог Правил дорожнього руху матеріали справи не містять. Не надав таких доказів і сам позивач.

Згідно з ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, згідно пп. г) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: розташовано на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Враховуючи ту обставину, що суд не вбачає підстав для задоволення позову, то судові витрати, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 14-1, 22, 33-35, 38, 122, 245, 251, 254, 280, 284 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 31, корпус 2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: