Справа № 386/691/25
Суддя: Червоненко Д. В.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 386/691/25
Провадження № 2-а/386/13/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01 травня 2025 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.,

за участю: секретаря судового засідання Штанько Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив :

Представник позивача Олена Соловей звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №9 від 17.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою накладено штраф у сумі 17 000 грн. на ОСОБА_1 та просить закрити справу відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, стягнути на користь позивача судовий збір.

Вказує, що згідно оскаржуваної постанови позивач притягнутий до відповідальності за ненадання військово-облікового документа для перевірки, пояснюючи його відсутність та відсутність його у електронному вигляді.

Ці твердження не відповідають дійсності, адже позивачу було надано можливість пройти ВЛК з додатковим обмеженням, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано декілька повісток на 21.03.2025, 31.03.2025, оскільки лікарі його відправляють ще на додаткове обстеження до Кіровоградської обласної лікарні.

Позивач має військово-обліковий документ, розпочав процедуру проходження ВЛК, вчасно з`являвся до Третього відділу по кожній повістці для проходження строку проходження ВЛК, він не перебував у розшуку, тим самим не порушував правила військового обліку, наразі позивач перебуває на стаціонарному лікуванні.

Відповідачем порушено вимоги щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та одразу винесено постанову без належного розгляду справи по суті у відповідності до встановленої законом процедури. Позивач був позбавлений можливості надати пояснення по суті справи, подати докази, скористатись юридичною допомогою, внаслідок чого відповідачем грубо порушено процедуру розгляду справи.

У відзиві на позов представник ІНФОРМАЦІЯ_2 вказує, що категорично не погоджується із заявленими позовними вимогами, адміністративний позов не визнає в повному обсязі та по суті заявлених позовних вимог зазначає наступне.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 17.03.2025 року №9 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень.

У постанові №9 від 17.03.2025 року зазначено, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 під час здійснення мобілізаційних заходів уповноваженими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було запропоновано надати для перевірки свій військово-обліковий документ та документ який посвідчує його особу. Виконати вимогу він відмовився, мотивуючи відсутністю документу при собі, а також не надав його у електронному вигляді, чим порушив ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.25 Порядку де зазначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України, під час дії особливого періоду.

Також позивач зазначив, що не був присутній під час розгляду справи, йому не надано можливості надати заперечення і пояснення.

Стосовно обставин вказує наступне, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол складався в присутності ОСОБА_1 , а також його було повідомлено про час та місце розгляду справи, а саме 09.00 год. 17.03.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , для його участі у справі йому була оформлена повістка, від отримання якої він відмовився, а також відмовився від підпису у протоколі, що зафіксовано в присутності свідків. Від надання пояснень він також відмовився. На розгляд справи 17.03.2025 року він не прибув, хоча був обізнаний. Також зазначає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не по факту відсутності у нього військово-облікового документа взагалі, а за фактом відсутності при собі військово-облікового документу та не пред`явлення його разом з документами, який посвідчує його особу, особам уповноваженим на перевірку документів та вручення повісток. Таким чином вина його доведена, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

До матеріалів відзиву надано копію справи №9 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до якої долучено протокол №9 від 13.03.2025 року, посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки, перелік таких осіб, а також рапорти військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , які брали участь у заходах з оповіщення та перевірки документів у ОСОБА_1 . У рапортах зазначено, що ОСОБА_1 відмовився надати уповноваженій особі свій військово-обліковий документ та документ, що посвідчує його особу. (Копії рапортів додаються), пояснивши, що в нього вони при собі відсутні, після цоьго йому було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 на що він погодився. Надано акт від 13.03.2025 року про відмову від отримання повістки.

Представник позивач в судове засідання не з`явилась подала суду заяву про розгляд справи без участі сторони, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

З матеріалів справи вбачається, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 17.03.2025 року №9 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17000 гривень.

Згідно постанови №9 від 17.03.2025 року, 13.03.2025 року в с. Кальниболота Голованівського району Кіровоградської області під час здійснення на території відповідності ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізаційних заходів уповноваженими представниками вказаного підрозділу військовозобов`язаному ОСОБА_1 , було запропоновано надати для перевірки свій військово-обліковий документ та документ який посвідчує його особу. Виконати вимогу він відмовився, мотивуючи відсутністю документу при собі, а також не надав його у електронному вигляді, чим порушив ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України, під час дії особливого періоду.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону №3543.

Так, частина 6 статті 22 Закону №3543 передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому, в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024, згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX .

Стаття 210-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).

Утім, представник ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав до матеріалів справи доказів які б свідчили про відмову ОСОБА_1 пред`явити 13.03.2025 військово-обліковий документ представникам ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, з наданого суду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був готовий виконати вимогу щодо пред`явлення військово-облікового документу, який знаходився у нього вдома, однак його негайно було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що й позбавило його можливості виконати вимоги частини 6 статті 22 Закону №3543.

При цьому, згідно даних додатку «Резерв+» ОСОБА_1 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому присвоєно відповідний номер в АІТС "Оберіг".

Також вбачається, що ОСОБА_1 має військово-обліковий документ військовий квиток НОМЕР_1 .

Слід також зауважити, що згідно п. 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 №1487), військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Відповідно до Примітки до ст. 210 КУпАП: Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Як зазначено вище, позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто в тому ТЦК та СП, який притягнув його до відповідальності, маючи при цьому можливості отримання відомостей про позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи .

Таким чином, під час перевірки документів, які могли б бути надані позивачем в ході спілкування з представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після встановлення особи позивача за його паспортом та військово-обліковим документом у представників ІНФОРМАЦІЯ_2 була також можливість перевірити всю необхідну інформацію в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг»).

За таких обставин справи позивач не порушував законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію і не було підстав для притягнення його до відповідальності, а тому суд констатує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не довів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України).

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, КАС України надає суду право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова №9 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 17.03.2025 має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Частина 1 статті 139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 слід стягнути суму судового збору за подання позову в сумі 605,60 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 251, 255, 268, 269, 286, 288, 293, 294, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №9 від 17.03.2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 грн..

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. В. Червоненко