Справа № 495/2699/25
Суддя: Мишко В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2699/25

Номер провадження 2-а/495/51/2025

23 квітня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

за участю секретаря судового засідання: Федорової Л.А.

за участю:

представника позивача: Бабяк О.

відповідача: Кожокару С.К.

представника відповідача: адвоката Смірнова В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу № 495/2699/25

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

до громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1

про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,

В С Т А Н О В И В:

18.04.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Так, позивач просить суд продовжити строк затримання громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, але не більше як на 18 (вісімнадцять) місяців, а саме до 25.10.2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.06.2024 року відповідач був затриманий на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, під час здійснення спроби незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску в пішому порядку з території України в Республіку Молдова. Відносно відповідача 27.06.2024 року НОМЕР_2 прикордонним загоном було прийнято рішення про примусове видворення за межі території України. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.06.2024 року затримано відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 6 (шести) місяців, а саме в термін до 24.12.2024 року, із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2024 року продовжено строк затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 2 (двох) місяців, а саме в термін до 25.02.2025 року. Потім, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2025 року продовжено строк затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 2 (двох) місяців, а саме в термін до 24.04.2025 року. Із метою встановлення особи відповідача та отриманням практичної допомоги у виконанні рішення про примусове видворення до громадської організації «10 квітня» було направлено відповідний запит із вказанням контактних осіб НОМЕР_2 прикордонного загону для надання за необхідності додаткової інформації. Також, до Консульства Республіки Молдова в місті Одеса неодноразово направлялись запити щодо документування відповідача документами громадянина Республіки Молдова, із додаванням анкетних даних відповідача. але станом на час подання позову, інформації від Консульства Республіки Молдова в м. Одеса в Україні та від керівництва громадської організації «10 квітня» щодо встановлення особи відповідача та підготовки відповідних документів для його подальшого видворення з України на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону не надходило.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по адміністративній справі № 495/2699/25 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України. Справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила продовжити відповідачу ОСОБА_1 строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Смірнов В.С. у судовому засіданні з позовними вимогами не погодились та просили відмовити в задоволенні позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та вислухавши всіх учасників судового процесу, суд дійшов до наступників висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, відповідач був затриманий 24.06.2024 року о 21 годині 10 хвилин на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, на відстані до 40 метрів від лінії державного кордону України, в районі прикордонного знаку № 0715 під час здійснення спроби незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску в пішому порядку з території України в Республіку Молдова, на напрямку н.п. Петрівськ (Україна) н.п. Ісерлія (Республіка Молдова).

27.06.2024 року відносно відповідача, НОМЕР_2 прикордонним загоном було прийнято рішення про примусове видворення за межі території України.

27.06.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено рішення затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 6 (шести) місяців, а саме в термін до 24.12.2024 року, із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

03.07.2024 року відповідач був поміщений до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, із місцем розташування с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області.

19.12.2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено рішення про продовження строку затримання Відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 2 (двох) місяців, а саме в термін до 25.02.2025 року.

19.02.2025 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено рішення про продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 2 (двох) місяців, а саме в термін до 24.04.2025 року.

За твердженням представника позивача, з метою встановлення особи відповідача та отриманням практичної допомоги у виконанні рішення про примусове видворення (документування проїзним іноземця документом) до громадської організації «10 квітня» було направлено відповідний запит від 06.11.2024 року із вказанням контактних осіб НОМЕР_2 прикордонного загону для надання за необхідності додаткової інформації.

До Консульства Республіки Молдова в місті Одеса неодноразово направлялись запити щодо документування відповідача документами громадянина Республіки Молдова, із додаванням анкетних даних відповідача Станом на час подання позову, інформації від Консульства Республіки Молдова в м. Одеса в Україні, від керівництва громадської організації «10 квітня» щодо встановлення особи відповідача та підготовки відповідних документів для його подальшого видворення з України на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону не надходило.

До Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України направлявся лист у зв`язку з відсутністю відповіді Консульства Республіки Молдова в м. Одеса, для встановлення особи відповідача та підготовки відповідних документів для його подальшого видворення з України. Отримана відповідь, що відповідач не був документований в національній паспортній системі Республіки Молдова, як громадянин Республіки Молдова (від 31.03.2025 №713/17-500-36919).

Дані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із відповідною позовною заявою.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Розділ VІ Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, детально описує комплекс заходів, які вживаються компетентними органами щодо ідентифікації та документування іноземців, зокрема: у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу); у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у статті 289 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У частині одинадцятій статті 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (частина дванадцята статті 289 КАС України).

Згідно із частиною тринадцятою статті 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним.

Тобто, у кожному конкретному випадку, якщо відповідний адміністративний позов про продовження строку затримання іноземця або особи без громадянства подано з метою ідентифікації особи, забезпечення примусового видворення чи реадмісії, повинні братись до уваги конкретні фактичні обставини, які доводять той факт, що особа дійсно не співпрацює під час процедури її ідентифікації; відсутня інформація з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства; відсутні документи, необхідні для ідентифікації особи.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року справа № 158/1645/23.

Встановлено, що за інформацією наданою позивачем, приналежність відповідача до громадянства республіки Молдова не підтверджена, але з матеріалів справи вбачається, що відповідач надав позивачу усю необхідну та правдиву інформацію про свою особу.

Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини у справі «Шойго проти України» від 30 вересня 2021 року (заява №29662/13), у межах зазначеної справи Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо під час затримання, процедура видворення не здійснюється органами влади з належною ретельністю, то така мета не виправдовує затримання, а тому позбавлення волі в цьому випадку стає свавільним. Тому, Суд встановив порушення частини першої статті 5 Конвенції, пункт f).

Відповідно до п. «f» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно із п.п.37, 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів», Європейський суд з прав людини вказав, що предметом та метою п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є lex generalis по відношенню до п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є гарантувати, що нікого не може бути позбавлено волі у свавільний спосіб, таким чином, незалежно від відповідності національному праву «жодне свавільне утримання ніколи не може вважатися законним».

Таким чином встановлено, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, можливе лише за їх наявності.

Аналізуючи діюче законодавство України та враховуючи встановлені обставини, суд не вбачає підстав для продовження строку затримання відповідача, а його подальше утримання у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, фактично призводить до позбавлення його волі на тривалий строк без наявності злочину.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства, оцінюючи досліджені судом докази, суд вважає позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового вижворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України не обгрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2,6,77,246,250,289,293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог прикордонного загіну ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На виконання п.4 ч.5 ст.246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місця перебування: Державна установа «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні ДМС України», адреса: Миколаївська область, Вознесенський район, село Мартинівське, вулиця Європейська, 1.

Повний текст рішення складено 29.04.2025 року.

Суддя Віталій МИШКО

.