Справа № 440/11744/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 р. Справа № 440/11744/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павелка Руслана Сергійовича на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2025, суддя А.Б. Головко, по справі № 440/11744/24

за позовом ОСОБА_1

до Департамента поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 "

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.09.2024 №220 в частині застосування дисциплінарного стягнення щодо капрала поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 17.09.2024 №1324 о/с в частині звільнення капрала поліції ОСОБА_1 ;

- поновити капрала поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з 17.09.2024;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капрала поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення " ІНФОРМАЦІЯ_2 штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ";

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.09.2024;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначав про не врахування судом першої інстанції, що спірні накази прийняті без урахування всіх обставин справи, а саме рапорту позивача про звільнення по команді за власним бажанням. Вказував, що відповідачем не додержано процедури проведення службового розслідування, зокрема, не було одержано пояснень від поліцейського, не надано можливості позивачу подати документи для долучення до службового розслідування, не відібрано письмових пояснень від позивача, не здійснено гласного дослідження обставин за участю поліцейського. Зауважував, що обрання найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення, застосованого до позивача, здійснене в порушення вимог ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, вважав рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню із прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції законним та зазначав про відсутність підстав для його скасування.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 14.03.2024 наказом Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 420 о/с рядового поліції ОСОБА_1 призначено поліцейським взводу № 2 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення " ІНФОРМАЦІЯ_2 штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

22.07.2024 ОСОБА_1 подав на ім`я начальника Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " рапорт, у якому просив звільнити його зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" за власним бажанням.

Згідно з п. 1 наказу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29.07.2024 № 240 ДСК наказано, Управлінню поліції особливого призначення № 3 ( ОСОБА_2 ) забезпечити відрядження в оперативне підпорядкування ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " з 31.07.2024 до особливого розпорядження: капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 2 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону № 2 полку.

01.08.2024 старшим інспектором роти № 2 ("Полтава-2") штурмового батальйону № НОМЕР_1 полку УПОП № 3 ДПОП "ОШБ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " капітаном поліції ОСОБА_3 подано рапорт т.в.о. начальника управління командира полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_2 , яким повідомлено, що 31.07.2024 приблизно о 18-00, знаходячись у місці постійної дислокації штурмового батальйону № НОМЕР_1 полку УПОП № 3 ДПОП "ОШБ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до окремих поліцейських полку УПОП №3 ДПОП "ОШБ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " доведено вимоги наказу ДПОП "ОШБ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29.07.2024 № 240 ДСК. Після оголошення та доведення до поліцейських вимог наказу, зокрема, капрал поліції ОСОБА_1 повідомив, що наказ йому зрозумілий, але виконувати його відмовляється у зв`язку з небажанням продовжувати службу в Національній поліції України.

01.08.2024 наказом УПОП №3 ДПОП "ОШБ "Лють" № 412 призначено за зазначеним фактом службове розслідування у формі письмового провадження.

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення " Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 15.08.2024.

Пунктом 7 наказу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " "Про застосування дисциплінарних стягнень" від 03.09.2024 № 220 за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пп. 1, 4 п. 1, пп. 2, 4, 5 та 22 п. 3 розділу ІІ посадової інструкції поліцейського взводу № 2 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що виразилося в невиконанні наказу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29.07.2024 № 240 ДСК "Про відрядження поліцейських", застосовано до поліцейського взводу № 2 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " капрала поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

17.09.2024 наказом Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 1324 о/с відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 2 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення " ІНФОРМАЦІЯ_2 штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Не погоджуючись із наказами Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.09.2024 № 220 та від 17.09.2024 № 1324 о/с, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості наказів про накладення на позивача дисциплінарного стягнення та звільнення останнього зі служби в поліції.

Колегія суддів погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Спірні правовідносини щодо проходження публічної служби в поліції врегульовані положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положення ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" зобов`язують поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 13 Дисциплінарного статуту застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з п. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15, ст. 19 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок № 893).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з п. 2 розділу IV Порядку № 893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Відповідно до п. 2 розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Вимоги до змісту висновку службового розслідування визначені пунктом 4 розділу VI Порядку №893, що узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.

Пунктом 9 розділу VI Порядку № 893 передбачено, що висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Пунктами 1, 3, 4 розділу VІI Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Виконання таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції, шляхом видання наказів по особовому складу покладається на підрозділи кадрового забезпечення (служби персоналу) територіальних органів поліції, установ та закладів поліції, а також ЗВО.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У ході судового розгляду встановлено, що згідно висновку службового розслідування від 15.08.2024 дисциплінарна комісія встановила, що за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1, 2, 3 та 4 ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пп. 1 та 4 п. 1, пп. 2, 4, 5 та 22 п. 3 розділу ІІ посадової інструкції поліцейського взводу № 2 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", затвердженої 15.03.2023, що виразилося в невиконанні наказу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29.07.2024 № 240 ДСК "Про відрядження поліцейських" поліцейського взводу № 2 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " капрала поліції ОСОБА_1 слід притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Таким чином, позивач притягнений до дисциплінарної відповідальності за невиконання наказу керівника.

Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Згідно з ч. 1-3 ст. 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Частинами 1, 2, 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Як встановлено судовим розглядом, підставою невиконання відповідного наказу позивач зазначив подання ним рапорту від 22.07.2024 про звільнення зі служби у поліції за власним бажанням.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі - Положення № 114).

Відповідно до п. 10 Положення №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з пп. "ж" п. 63 Положення №114 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Відповідно до п. 68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Таким чином, Положення № 114 є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наразі є чинним і встановлює, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.08.2021 у справі № 826/7075/16, до правовідносин щодо звільнення поліцейських зі служби за власним бажанням підлягає застосуванню п. 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, який встановлює обов`язок працівника попередити керівництво про звільнення за три місяці до звільнення.

При цьому, Верховний Суд прийшов до висновку про можливість звільнення працівника поліції (за власним бажанням) у більш стислі строки, аніж через три місяці від дати попередження (подання рапорту). Однак, для цього має бути обопільна згода/намір двох сторін того, хто звертається з таким рапортом, і того/тих, хто ухвалює рішення про звільнення.

Із матеріалів справи встановлено, що 22.07.2024 ОСОБА_1 подав на ім`я начальника Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " рапорт, у якому просив звільнити зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" за власним бажанням.

При цьому, враховуючи приписи п. 68 Положення №114, відповідач мав три місяці на розгляд зазначеного питання, а отже подання рапорту не є обставиною, яка би звільняла позивача від обов`язку виконувати наказ керівника.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подання позивачем рапорту про звільнення не перешкоджало останньому виконувати наказ Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29.07.2024 № 240 ДСК "Про відрядження поліцейських", враховуючи, що інших обставин, які б перешкоджали позивачу виконати зазначений наказ позивач не повідомив.

Доводи позивача про те, що виконання позивачем наказу від 29.07.2024 № 240 ДСК призведе до неможливості звільнення позивача на підставі поданого ним рапорту, колегія суддів вважає надуманими, оскільки перебування у відрядженні не є обставиною, яка перешкоджає або унеможливлює звільнення поліцейського.

Доводи апеляційної скарги щодо не додержання процедури проведення службового розслідування, зокрема, не одержання пояснень від поліцейського, не надання можливості подати документи для долучення до службового розслідування, не повідомлення поліцейському про розслідування, не відібрання письмових пояснень спростовуються наявним в матеріалах справи письмовим поясненням ОСОБА_1 від 02.08.2024, наданим позивачем в ході службового розслідування.

Щодо доводів позивача про неспівмірність скоєного позивачем дисциплінарного проступку застосованому виду дисциплінарного стягнення, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Так, позивач склав Присягу на вірність Українському народові, згідно з якої присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, та відповідно до специфіки діяльності якого входить, зокрема, участь в обороні України, виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час дії воєнного стану.

Як зазначено у висновку службового розслідування, згідно з наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, виданого на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні», особовий склад органів, підрозділів та установ поліції на час дії правового режиму надзвичайного стану переведено на посилений варіант службової діяльності. Після введення правового режиму воєнного стану поліцейські фактично усіх територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції, усвідомлюючи свою високу відповідальність за виконання покладених на поліцію завдань із забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, які присягнули вірно служити Українському народові, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, стали на захист Вітчизни та життя, здоров`я і благополуччя співвітчизників.

Тобто, капрал поліції ОСОБА_1 будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, нехтуючи Присягою на вірність Українському народові, ігноруючи вимоги нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, допустив вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у невиконанні наказу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29.07.2024 року № 240 ДСК "Про відрядження поліцейських".

Своїми діями, що виразилися у невиконанні наказу керівництва в умовах воєнного стану, капрал поліції ОСОБА_1 вчинив проступок несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи факт вчинення дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією проти України у вигляді невиконання наказу керівництва, відповідачем обґрунтовано прийняті накази про накладення на позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення та звільнення останнього зі служби в поліції, у зв`язку з чим приймаючи спірні накази відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Позовні вимоги про зобов`язання Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " поновити позивача на на службі в поліції та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідними від скасування оскаржуваних наказів, а тому також не підлягають задоволенню.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павелка Руслана Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 по справі № 440/11744/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло
Постанова складена в повному обсязі 01.05.25.