Справа № 380/10373/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/10373/24 пров. № А/857/9730/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Коваля Р.Й.
за участю секретаря судового засідання Ільчишин Н.В. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 380/10373/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Навігатор Грейн Експо до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламизагального позовного провадження
суддя у І інстанціїКарп`як О.О.
дата складання повного тексту рішення10.02.2025
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 380/10373/24 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Навігатор Грейн Експо до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення № від 11.01.2023 року, № від 11.01.2023 року, № від 11.01.2023 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Навігатор Грейн Експо 30280 грн. сплаченого судового збору.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Навігатор Грейн Експо 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду, позаяк позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення № від 11.01.2023 року, № від 11.01.2023 року, № від 11.01.2023. Позовна заява зареєстрована судом 15.05.2024 року. Податкові повідомлення-рішення були надіслані на податкову адресу товариства, однак повернулися за закінченням терміну зберігання 20.02.2023 року. Отже між датою повернення ППР 20.02.2023 та реєстрації позовної заяви 15.05.2024 року пройшло 1 рік та 5 місяців. Що стосується проведеної перевірки, то відповідач зазначає, що наказ на проведення перевірки отримано позивачем. В матеріалах справи наявний наказ на проведення перевірки з повідомленням про вручення такого наказу 03.11.2022 року. Отже, про факт проведення щодо ТОВ «Навігатор Грейн Експо» перевірки позивач був обізнаний.

Відносно ж суті порушення, то в ході перевірки дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2022 року від`ємного значення з ПДВ, встановлено порушення платником податків ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО:

1. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за лютий 2022 року, на суму 14672963 грн.

2. порушення абз. б п. 200.4 ст. 200, абз. в п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого відмовлено товариству у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку по податковій Декларації за лютий 2022 року на суму 518652 грн.

3. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на 84479 грн.

Станом на дату складання акту перевірки ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО було віднесено рішенням від 09.12.2021 № 53930 до переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У ході проведення позапланової невиїзної документальної перевірки інвентаризація не проводилась. Через електронний кабінет, товариству направлено Запит про надання документів до перевірки №12241/6/03-20-07-03-06 від 07.11.2022 року та №2432/12/03-20-07-03-12 від 10.11.2022. Станом на дату завершення перевірки та на дату оформлення матеріалів перевірки ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО не надано будь-яких документів, що підтверджують формування рядків Податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2022 року, про що складено відповідні акти.

Основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ (100% від загальної суми податкового кредиту) є придбання пшениці 2, 3 та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року, ячменю українського походження, кукурудзи українського походження врожаю 2021 року та їх поставка на експорт (Алжир, Єгипет, Ізраїль, Індонезія, Іспанія, Йорданія, Китай, Лівія, Мавританія, Марокко, Нігерія, Саудівська Аравія, Туніс, Туреччина, Шрі-Ланка), що згідно чинного законодавства оподатковується податком на додану вартість за ставкою 0%.

Відповідач зазначає, що через електронний кабінет, товариству направлено запит про надання документів до перевірки №12241/6/03-20-07-03-06 від 07.11.2022 року та №2432/12/03-20-07-03-12 від 10.11.2022.

Станом на дату завершення перевірки та на дату оформлення матеріалів перевірки ТОВ «НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО» не надано будь-яких документів, що підтверджують формування рядків Податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2022 року, про що складено відповідні акти.

При цьому відповідач звертає увагу, що надані позивачем до суду документи, до перевірки надані не були, а відтак дослідженню не підлягають з огляду на правові висновки ВС, відображені у постановах від 12 лютого 2025 року у справі №240/8787/23, від 14.08.2024 року у справі №560/12984/23, від 07.06.2024 року справу №826/8492/16, від 31.07.2024 у справі №380/5630/23, від 07.06.2024 року у справі №815/5048/16, від 27.05.2024 року у справі №380/5557/22, від 27.05.2024 року у справі №380/5557/22. З урахуванням яких не надання платником податків при проведенні перевірки первинних документів які підтверджують його право на формування податкового кредиту з ПДВ, є наслідком його недобросовісної поведінки та підстави для дослідження та врахування таких первинних документів під час судового розгляду, відсутні.

Також відповідач вказує, що аналіз наданих позивачем документів і їх дослідження під

час перевірки є дискреційним повноваження ГУ ДПС у Волинській області, отже суд не вправі перебирати на себе повноваження контролюючого органу при дослідженні наданого позивачем пакету документів, а тим більше після проведення перевірки.

Крім того, відповідач посилається на наявність кримінальних проваджень відносно контрагентів Позивача, а саме ТОВ «Сільськогосподарська компанія «Арніка» та ТОВ «Максіопт» за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 212 КК України та досудового розслідування щодо ТОВ «Навігатор Грейн Експо» №0000073 від 23.09.2021 за ч.2 ст.5, ч.5 с.191 КК України.

Просить відповідач також урахувати, що ГУ НП у Кіровоградській області надало відповідачу відповідь №17863/5 від 14.08.2024 щодо руху транспортних засобів, які зазначені у ТТН, наданих позивачем, згідно якої зафіксовано лише 2 транспортні засоби без причепів. Рух інших 86 транспортних засобів які йдуть разом з причепами не зафіксовано.

Висновки Відповідача базуються на тому, що господарські операції між Товариством та його контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю МАКСІОПТ, Товариством з обмеженою відповідальністю Інтер-Сіті Компані та іншими не мали реального характеру, оскільки не підтверджені належними документами первинного бухгалтерського та податкового обліку. Тому, позивач безпідставно сформував по цих господарських операціях податковий кредит та відповідно без правових підстав визначило від`ємне значення суми з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду або підлягає бюджетному відшкодуванню. Позивач ні під час перевірки, ні в ході судового розгляду справи не надав сертифікатів та посвідчень якості зерна, відповідно до яких можна було б ідентифікувати виробника зернових, посвідчень на аналіз проб до відправлення зерна зі зберігання, карток аналізу зерна, якими підтверджується його приймання на зберігання, трьохсторонніх актів приймання-передачі сільськогосподарської продукції та складські квитанції. Відсутність цих документів має оцінюватись як доказ безтоварності поставки між позивачем і постачальником.

ГУ ДПС у Волинській області звертає увагу суду, що у позивача відсутні власні або орендовані приміщення, які б слугували як зерносховища або склади. Зазначене підтверджується витягом з ЄРПН за 2021 рік, згідно якого не вбачається придбання послуг оренди складських приміщень, а також довідкою форми 20-ОПП, яка подана 23.02.2021 з якої вбачається наявність лише офісного приміщення у м. Миколаїв.

Крім того, відповідач вказує на завищення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

В судовому засіданні представник відповідача Роскошнова Д.А. надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача Бабич М.І. в судовому засіданні надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

строк для оскарження податкових повідомлень-рішень обраховується з урахуванням вимог пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, тобто протягом 1095 днів з моменту отримання таких рішень;

позивачем дотримано всіх передбачених Податковим кодексом України умов для формування показника податкового кредиту з податку на додану вартість, що зумовило виникнення від`ємного значення з цього податку;

заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним з огляду на складність справи, витрачений адвокатом час та обсяг проведеної ним роботи і наслідок судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають присуджені у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем до відшкодування.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю Навігатор Грейн Експо (далі-ТзОВ Навігатор Грейн Експо) є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 44086035.

Основним видом діяльності ТзОВ Навігатор Грейн Експо є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, згідно КВЕД 46.21.

На підставі повідомлення від 21.10.2022 року №261, наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 21.10.2022 №1874-п, «Про внесення змін до наказу головного управління ДПС у Волинській області від 20.09.2022 №1559-п», проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТзОВ «НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 18.11.2022 №8622/07-03/44086035 (далі акт перевірки).

На підставі висновків акту перевірки від 18.11.2022 №8622/07-03/44086035, ГУ ДПС у Волинській області винесено податкові повідомлення рішення від 11.01.2023:

- №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість 84479 грн.;

- №, яким відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій Декларації за лютий 2022 року на суму 518652 грн.;

- №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 14672963 грн., застосовано штрафні санкції в розмірі 7336481,50 грн.

Зокрема в ході перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2022 року у декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення платником податків ТОВ «НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО»:

1. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за лютий 2022 року, на суму 14672963 грн.

2. порушення абз. «б» п. 200.4 ст. 200, абз. «в» п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) внаслідок чого відмовлено товариству у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку по податковій Декларації за лютий 2022 року на суму 518652 грн.

3. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на 84479 грн.

В акті перевірки від 18.11.2022 №8622/07-03/44086035 відображено, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ (100% від загальної суми податкового кредиту) є придбання пшениці 2, 3 та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року, ячменю українського походження, кукурудзи українського походження врожаю 2021 року та їх поставка на експорт (Алжир, Єгипет, Ізраїль, Індонезія, Іспанія, Йорданія, Китай, Лівія, Мавританія, Марокко, Нігерія, Саудівська Аравія, Туніс, Туреччина, Шрі-Ланка), що згідно чинного законодавства оподатковується податком на додану вартість за ставкою 0%. До перевірки не надано первинних документів, зведених регістрів бухгалтерського обліку, що підтверджують або спростовують правильність формування рядків Декларації.

Перевіркою встановлено, що позивачем до рядку 16.1 Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2022 року та до розрахунку суми бюджетного відшкодування (Додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість) за лютий 2022 віднесено суми ПДВ по контрагентах постачальниках, фактичне здійснення взаємовідносин з якими не підтверджено актами попередніх перевірок контролюючого органу та складає 14757442 грн., а саме:

- ТОВ Інтер Сіті Компані за листопад 2021 на суму ПДВ 12147727,43 грн.;

- ТОВ Максіопт за жовтень 2021 на суму ПДВ 2552487 грн.

Щодо операцій з даними контрагентами, в акті перевірки від 18.11.2022 №8622/07-03/44086035, зазначено наступне:

1.ТОВ "МАКСІОПТ" () Попередньою документальною виїзною перевіркою ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО (Акт від 13.01.2022 №158/14-29-07-04/44086035 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету не підтверджено суму податкового кредиту в розмірі 8326183грн по взаємовідносинах з ТОВ "МАКСІОПТ" за жовтень 2021 року:

…Враховуючи викладене вище та той факт, що господарська операція між ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО та ТОВ "МАКСІОПТ" () не відбулася, відсутнє придбання товару, первинні документи не відповідають фактичному руху активів та не можуть враховуватись в даних податкового обліку, при декларуванні взаємовідносин з ТОВ "МАКСІОПТ" () у вересні, жовтні 2021 року на суму ПДВ 15588315 грн в декларації з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2021 року, ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО порушено вимоги п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту (р.10.1 та р.17) за вересень, жовтень 2021 року на суму ПДВ 15588315 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 15588315 гривень.

Суму ПДВ у розмірі 2552487 грн. по взаємовідносинах з контрагентом - постачальником ТОВ "МАКСІОПТ" (за жовтень 2021 року суму ПДВ 15588315 грн), яку частково включено до Додатку №3 Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2022 року в частині - 2525235,60 грн, не підтверджено Актом перевірки від 13.01.2022 №158/14- 29-07-04/44086035.

2. ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" () попередньою документальною виїзною перевіркою ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО (Акт від 14.02.2022 №953/14-29-07-04/44086035 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету не підтверджено суму податкового кредиту в розмірі 12147727 грн по взаємовідносинах з ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" за листопад 2021 року:

…Враховуючи вищенаведене, у ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" відсутнє взагалі придбання вищезазначеної сільськогосподарської продукції, тобто відсутнє джерело походження реалізованого товару на адресу ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО (), що зазначений у виписаних документах на поставку ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО () у листопаді 2021 року.

Отже, виходячи із вищенаведеного, товар вищенаведеної номенклатури, виписаний по документах ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" у листопаді 2021 року на адресу ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО (), у своїх постачальників не придбавало, самостійно не вирощувало с/г продукцію. В зв`язку з відсутністю факту (джерела) законного введення в обіг товару (с/г продукція) та відсутністю реального задекларованого вирощування сільськогосподарської продукції, відсутністю у ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" необхідних, виходячи із специфіки операції, матеріально-технічних і трудових можливостей для здійснення даної операції з постачання товарів та наявністю сукупності очевидних даних щодо не провадження здійснення ним операцій з постачання вищенаведеного товару ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" здійснено лише документальне оформлення господарських операцій, які фактично не відбулись, тим самим надано податкову вигоду іншим особам.

Внаслідок чого неможливе здійснення постачання ідентифікованого товару з вищенаведеною номенклатурою по ланцюгу постачання: ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО.

Задекларована ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО господарська операція із придбання у ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" сільськогосподарської продукції не відбулася у дійсності. Рух активу від ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" до ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО в дійсності не відбувся.

Враховуючи викладене вище та той факт, що господарська операція між ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО та ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" не відбулася, відсутнє придбання товару, первинні документи не відповідають фактичному руху активів та не можуть враховуватись в даних податкового обліку, при декларуванні взаємовідносин з ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" у листопаді 2021 року на суму ПДВ 12147727,46 грн в декларації з податку на додану вартість за листопад 2021 року, ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО порушено вимоги п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту (р.10.1 та р.17) за листопад 2021 року на суму ПДВ 12147727,46 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 12147727,46 гривень..

Суму ПДВ у розмірі 12147727,46 грн по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ "ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ" (за листопад 2021 року суму ПДВ 12147727,46 грн), яку включено до Додатку №3 Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2022 року, не підтверджено Актом перевірки від 14.02.2022 №953/14-29-07- 04/44086035.

Окрім того, попередньою документальною виїзною перевіркою ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО (Акт від 14.02.2022 №953/14-29-07-04/44086035) Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено, що відповідно до Додатку 1 Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1) до податкової декларації з ПДВ за листопад 2021 року (від 20.12.2021 вх. № ) ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО задекларовано суму податкового кредиту з ПДВ по контрагенту неіснуючий ІПН, згідно баз даних та автоматизованих інформаційних систем ДПС (ІПН 12) у розмірі 77659,03 грн, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - відсутнє. ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО порушено вимоги п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту (р.10.1 та р.17) за листопад 2021 року на суму ПДВ 77659,03 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 77659,03 гривень, що в свою чергу призвело до завищення до завищення суми податкового кредиту (р.16.1 та р.17) за лютий 2022 року на суму ПДВ 77659,03 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 77659,03 гривень.

Таким чином, ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО на порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 2, ст. 3, ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.п. 2.1 п. 1, п.п. 2.1 п. 2, п. 2.15, п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку завищено податковий кредит з податку на додану вартість за період лютий 2022 року на суму 14757442 грн по операціях, реальність здійснення яких не встановлено попередніми перевірками.

Окрім того, попередньою документальною виїзною перевіркою ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО (Акт від 14.02.2022 №953/14-29-07-04/44086035) Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено, що відповідно до Додатку 1 Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1) до податкової декларації з ПДВ за листопад 2021 року (від 20.12.2021 вх. № ) ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО задекларовано суму податкового кредиту з ПДВ по контрагенту неіснуючий ІПН, згідно баз даних та автоматизованих інформаційних систем ДПС (ІПН 12) у розмірі 77659,03 грн, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - відсутнє.

ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО порушено вимоги п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту (р.10.1 та р.17) за листопад 2021 року на суму ПДВ 77659,03 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 77659,03 гривень, що в свою чергу призвело до завищення до завищення суми податкового кредиту (р.16.1 та р.17) за лютий 2022 року на суму ПДВ 77659,03 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 77659,03 гривень.

Таким чином, ТОВ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО на порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 2, ст. 3, ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.п. 2.1 п. 1, п.п. 2.1 п. 2, п. 2.15, п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку завищено податковий кредит з податку на додану вартість за період лютий 2022 року на суму 14757442 грн по операціях, реальність здійснення яких не встановлено попередніми перевірками.

Зважаючи на обумовлене, відповідачем в акті від 18.11.2022 року №8622/07-03/44086035 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету було зазначено, що при проведенні перевірки було враховано матеріали попередніх документальних перевірок ТОВ Навігатор Грейн Експо, та, зокрема, на підставі них відповідачем були сформовані висновки щодо імовірного порушення Товариством податкового законодавства при декларуванні за лютий 2022 року бюджетного відшкодування, а саме:

- Матеріали документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Навігатор Грейн Експо з метою дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (від 08.11.2021 №8045/14-29-07-04/44086035);

- Матеріали документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Навігатор Грейн Експо з метою дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (від 13.01.2022 №158/14-29-07-04/44086035);

- Матеріали документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Навігатор Грейн Експо з метою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (від 14.02.2022 №953/14-29-07-04/44086035).

Фактично, причиною використання відповідачем даних актів документальних перевірок були ідентичні фінансово-господарські операції позивача з контрагентами ТОВ ІНТЕР-СІТІ КОМПАНІ та ТОВ МАКСІОПТ.

Однак, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи виписані на підставі акту від 08.11.2021 року №8045/14-29-07-04/44086035, акту від 13.01.2022 року №158/14-29-07-04/44086035 та акту від 14.02.2022 року №953/14-29- 07-04/44086035 податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до Львівського окружного адміністративного суду, справа № 380/12541/22.

09 вересня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю Навігатор Грейн Експо звернулося із позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Головного управління ДПС у Львівській, Головного управління ДПС у Волинській області, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог та заяви про зменшення позовних вимог просило:

а) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області:

- від 14 червня 2021 року №03 за формою В4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за лютий 2021 року на суму 14 964 548,00 грн;

- від 13 вересня 2021 року №7652/086035 за формою В1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, за квітень 2021 року на суму 14964548,00 грн;

- від 30 листопада 2021 року №704 за формою В1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за серпень 2021 року, у розмірі 5 731 985,00 грн та накладено штраф в розмірі 2 865 992,50 грн,

- від 30 листопада 2021 року №704 за формою В4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за серпень 2021 року, у розмірі 12 111 101,00 грн;

- від 08 лютого 2022 року №04 (форма В1), яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, за жовтень 2021, на суму 11 359 746,00 грн та накладено штраф у розмірі 5 679 873,00 грн;

- від 08 лютого 2022 року №04 (форми В4), яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість, за жовтень 2021, на суму 16 981 993,00 грн;

б) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області:

- від 18 жовтня 2022 року № за формою В4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за листопад 2021 року на суму 14 757 442,00 грн;

- від 18 жовтня 2022 року № за формою В1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, за листопад 2021 року на суму 14 449 937,00 грн та застосовано штрафні санкції на суму 7 224 968,5 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі № 380/12541/22, позовні вимоги задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 14 червня 2021 року №03, від 13 вересня 2021 року №7652/086035, від 30 листопада 2021 року №704, від 30 листопада 2021 року №704, від 08 лютого 2022 року №04, від 08 лютого 2022 року №04, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 18 жовтня 2022 року №, від 18 жовтня 2022 року №.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року касаційні скарги Головного управління ДПС у Волинській області, Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року скасовано, а справу №380/12541/22 направлено на новий судовий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року при новому розгляді адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Навігатор Грейн Експо до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області:

- від 14 червня 2021 року №03 за формою В4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за лютий 2021 року на суму 14 964 548,00 грн;

- від 13 вересня 2021 року №7652/086035 за формою В1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, за квітень 2021 року на суму 14964548,00 грн;

- від 30 листопада 2021 року №704 за формою В1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за серпень 2021 року, у розмірі 5 731 985,00 грн та накладено штраф в розмірі 2 865 992,50 грн,

- від 30 листопада 2021 року №704 за формою В4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за серпень 2021 року, у розмірі 12 111 101,00 грн;

- від 08 лютого 2022 року №04 (форма В1), яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, за жовтень 2021, на суму 11 359 746,00 грн та накладено штраф у розмірі 5 679 873,00 грн;

- від 08 лютого 2022 року №04 (форми В4), яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість, за жовтень 2021, на суму 16 981 993,00 грн;

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області:

- від 18 жовтня 2022 року № за формою В4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за листопад 2021 року на суму 14 757 442,00 грн;

- від 18 жовтня 2022 року № за формою В1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, за листопад 2021 року на суму 14 449 937,00 грн та застосовано штрафні санкції на суму 7 224 968,5 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року апеляційні скарги Головного управління ДПС у Миколаївській області та Головного управління ДПС у Волинській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі № 380/12541/22 без змін.

Постановою Верховного Суду від 15.01.2025 касаційні скарги Головного управління ДПС у Волинській області та Головного управління ДПС у Миколаївській області залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року залишено без змін.

Згідно долучених копій судового рішення у справі №380/12541/22 предметом оскарження були податкові повідомлення рішення, прийняті за результатами актів перевірки, що використані при винесенні оскаржуваних рішень у цій справі.

За наслідками проведеної у період з 26 жовтня 2021 року по 01 листопада 2021 року документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2021 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, оформленої актом №8045/14-29-07-04/44086035 від 08 листопада 2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийняло два податкових повідомлення-рішення: від 30 листопада 2021 року №704, від 30 листопада 2021 року №704.

Окрім того, у період з 01 лютого 2022 року по 07 лютого 2022 року ГУ ДПС у Миколаївській області провело документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. На підставі висновків вказаної перевірки, оформленої актом №953/14-29-07-04/44086035 від 14 лютого 2022 року ГУ ДПС у Волинській області прийняло два податкових повідомлення-рішення: від 18 жовтня 2022 року №, від 18 жовтня 2022 року №.

За наслідками проведеної у період з 29 грудня 2021 року по 05 січня 2022 року документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, оформленої актом №158/14-29-07-04/44086035 від 13 січня 2022 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийняло два податкових повідомлення-рішення: від 08 лютого 2022 року №04, від 08 лютого 2022 року №04.

Вказаними рішеннями суду встановлено:

Щодо відносин з ТОВ МАКСІОПТ, суд зазначає таке.

01.06.2021 року між ТзОВ Навігатор Грейн Експо та ТОВ МАКСІОПТ укладено Договір поставки продукції №ВПК 01/06/21-НГО відповідно до якого ТОВ МАКСІОПТ, як Постачальник поставляє (продає) у власність Покупцеві (Позивачу), а Покупець приймає (придбає) та оплачує на умовах і протягом цього договору продукцію, з якісними показниками, вказаними в Додатку до цього договору (надалі Товар та/або Продукція). Асортимент, номенклатура, кількість, якість, умови та строки поставки Товару, місце прийому передачі оплати Товару узгоджуються сторонами шляхом вказування їх у Додатках на окремі партії Товару, які поставляються згідно цього договору та становлять його невід`ємну частину. П.1.2. зазначеного договору передбачено, що в ціну Товару включені всі податки і збори, передбачені чинним законодавством України, в тому числі податок на додану вартість, вартість транспортування продукції до місця її передачі, а також інші витрати, якщо інше не передбачено додатком до Договору (т.3 арк.с. 34-41).

П.1 додатку №КУК23/10/21-НГО від 23.10.2021 до Договору поставки продукції №ВПК 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено кукурудзу українського походження, ненасіннєва, насипом, врожаю 2021 року у кількості 30,000 (+/-10%) метричних тон на суму 237939,90 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 42-43).

П.1 додатку №КУК26/10/21-НГО від 26.10.2021 до Договору поставки продукції №ВПК 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено кукурудзу українського походження, ненасіннєва, насипом, врожаю 2021 року у кількості 900,000 (+/-10%) метричних тон на суму 7111593,00 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 44-45).

П.1 додатку №КУК27/10/21-НГО від 27.10.2021 до Договору поставки продукції №ВПК 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено кукурудзу українського походження, ненасіннєва, насипом, врожаю 2021 року у кількості 35,000 (+/-10%) метричних тон на суму 2735106,50 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 46-47).

П.1 додатку №КУК28/10/21-НГО від 28.10.2021 до Договору поставки продукції №ВПК 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено кукурудзу українського походження, ненасіннєва, насипом, врожаю 2021 року у кількості 1100,000 (+/-10%) метричних тон на суму 8487094,00 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 48-49).

П.1 додатку №КУК29/10/21-НГО від 29.10.2021 до Договору поставки продукції №ВПК 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено кукурудзу українського походження, ненасіннєва, насипом, врожаю 2021 року у кількості 1800,000 (+/-10%) метричних тон на суму 13887198,00 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 50-51).

П.1 додатку №КУК30/10/21-НГО від 30.10.2021 до Договору поставки продукції №ВПК 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено кукурудзу українського походження, ненасіннєва, насипом, врожаю 2021 року у кількості 30,000 (+/-10%) метричних тон на суму 2304462,00 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 52-53).

П.4 всіх зазначених додатків до Договору поставки продукції №ВПК 01/06/21-НГО передбачено, що Постачальник постачає Товар партіями на умовах CPT/DAP/DAТ ТОВ Ніка-Тера та/або ТОВ ЄВТ-ГРЕЙН та/або ТОВ Компанія Євровнєшторг та/або ТОВ ТІС-Зерно та/або ТОВ ТІС-Міндобрива та/або ТОВ ІЗТ та/або ТОВ М.В.КАРГО та/або ТОВ НОВОЛОГ та/або СП ТОВ Трансбалктермінал та/або Морський порт Чорноморськ (ТОВ СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ) (базис поставки відповідно до Інкотермс 2010).

01.06.2021 року між ТзОВ Навігатор Грейн Експо та ТОВ МАКСІОПТ укладено Договір поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО відповідно до якого ТОВ МАКСІОПТ, як Постачальник поставляє (продає) у власність Покупцеві (Позивачу), а Покупець приймає (придбає) та оплачує на умовах і протягом цього договору продукцію, з якісними показниками, вказаними в Додатку до цього договору (надалі Товар та/або Продукція). Асортимент, номенклатура, кількість, якість, умови та строки поставки Товару, місце прийому передачі оплати Товару узгоджуються сторонами шляхом вказування їх у Додатках на окремі партії Товару, які поставляються згідно цього договору та становлять його невід`ємну частину. П.1.2. зазначеного договору передбачено, що в ціну Товару включені всі податки і збори, передбачені чинним законодавством України, в тому числі податок на додану вартість, вартість транспортування продукції до місця її передачі, а також інші витрати, якщо інше не передбачено додатком до Договору (т.3 арк.с. 54-61).

П.1 додатку №ПШЕ01/09/21-НГО від 01.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: - пшеницю 3-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року у загальній кількості 130,000 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 1053693,05 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 62-63).

П.1 додатку №ПШЕ02/09/21-НГО від 02.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: - пшеницю 2-го, 3-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року у загальній кількості 280,000 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 2259904,34 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 64-65).

П.1 додатку №ПШЕ02/09/21-НГО-1 від 02.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: - пшеницю 2-го, 3-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року у загальній кількості 1400,000 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 11669138,55 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 66-67).

П.1 додатку №ПШЕ09/09/21-НГО від 09.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: - пшеницю 2-го, 3-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року у загальній кількості 550,000 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 4522387,62 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 68-69).

П.1 додатку №ПШЕ07/09/21-НГО від 07.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: - пшеницю 2-го, 3-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року у загальній кількості 1650,000 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 10725993,44 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 70-71).

П.1 додатку №ПШЕ11/09/21-НГО від 11.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: - пшеницю 2-го, 3-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року у загальній кількості 2200,000 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 18136923,40 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 72-73).

П.1 додатку №ПШЕ15/09/21-НГО від 15.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: - пшеницю 3-го, 4-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року у загальній кількості 430,000 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 3547056,72 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 74-75).

П.1 додатку №ПШЕ19/09/21-НГО від 19.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: - пшеницю 3-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року у загальній кількості 580,000 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 4822095,09 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 76-77).

П.1 додатку №ПШЕ25/09/21-НГО від 25.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: - пшеницю 3-го, 4-го та 4-го класу українського походження, врожаю 2021 року у загальній кількості 580,000 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 888515,68 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 78-79).

П.4 всіх зазначених додатків до Договору поставки продукції №ВПП 01/06/21-НГО передбачено, що Постачальник постачає Товар партіями на умовах CPT та/або DAP та/або DAТ ТОВ МСП Ніка-Тера та/або ТОВ Компанія Євровнєшторг та/або Південний морський торговий термінал ТОВ ТІС-ЗЕРНО та/або ТІС-Міндобрива та/або ТОВ ІЗТ в порту Чорноморськ та/або ТОВ М.В.КАРГО та/або Україна, м.Одеса, Митна площа, 1, Одеський морський торговельний порт, причал №9-13 ТОВ НОВОЛОГ та/або СП ТОВ Трансбалктермінал, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 58 та/або Морський порт Чорноморськ (ТОВ СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ (базис поставки відповідно до Інкотермс 2010).

01.06.2021 року між ТзОВ Навігатор Грейн Експо та ТОВ МАКСІОПТ укладено Договір поставки продукції №ВПЯ 01/06/21-НГО відповідно до якого ТОВ МАКСІОПТ, як Постачальник поставляє (продає) у власність Покупцеві (Позивачу), а Покупець приймає (придбає) та оплачує на умовах і протягом цього договору продукцію, з якісними показниками, вказаними в Додатку до цього договору (надалі Товар та/або Продукція). Асортимент, номенклатура, кількість, якість, умови та строки поставки Товару, місце прийому передачі оплати Товару узгоджуються сторонами шляхом вказування їх у Додатках на окремі партії Товару, які поставляються згідно цього договору та становлять його невід`ємну частину. П.1.2. зазначеного договору передбачено, що в ціну Товару включені всі податки і збори, передбачені чинним законодавством України, в тому числі податок на додану вартість, вартість транспортування продукції до місця її передачі, а також інші витрати, якщо інше не передбачено додатком до Договору (т.3 арк.с. 80-87).

П.1 додатку №ЯЧМ27/09/21-НГО від 27.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПЯ01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено ячмінь українського походження, написом, врожаю 2021 року у кількості 70,000 (+/-10%) метричних тон на суму 527079,00 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 88-89).

П.1 додатку №ЯЧМ29/09/21-НГО від 29.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПЯ01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено ячмінь українського походження, написом, врожаю 2021 року у кількості 100,000 (+/-10%) метричних тон на суму 745332,00 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 90-91).

П.1 додатку №ЯЧМ30/09/21-НГО від 30.09.2021 до Договору поставки продукції №ВПЯ01/06/21-НГО визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено ячмінь українського походження, написом, врожаю 2021 року у кількості 26,000 (+/-10%) метричних тон на суму 193608,48 грн. +/-10% з ПДВ (т.3 арк.с. 92-93).

П.4 всіх зазначених додатків до Договору поставки продукції №ВПЯ 01/06/21-НГО передбачено, що Постачальник постачає Товар партіями на умовах CPT/DAP/DAТ ТОВ Ніка-Тера та/або ТОВ ЄВТ-ГРЕЙН та/або ТОВ Компанія Євровнєшторг та/або ТОВ ТІС-ЗЕРНО та/або ТОВ ТІС-МІНДОБРИВА та/або ТОВ ІЗТ та/або ТОВ М.В.КАРГО та/або ТОВ НОВОЛОГ та/або СП ТОВ Трансбалктермінал та/або Морський порт Чорноморськ (ТОВ СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ (базис поставки відповідно до Інкотермс 2010).

На виконання домовленостей між сторонами щодо поставки товару (пшениця/кукурудза), складені видаткові накладні: №3615 від 01.09.2021 у кількості 26,76т. на загальну суму 213078,05грн. з ПДВ; №3616 від 02.09.2021 у кількості 222,32т. на загальну суму 1837462,12грн. з ПДВ; №3617 від 02.09.2021 у кількості 25,64т. на загальну суму 211913,14грн. з ПДВ; №3618 від 02.09.2021 у кількості 26,44т. на загальну суму 210529,73грн. з ПДВ; №3619 від 02.09.2021 у кількості 27,96т. на загальну суму 234615,66грн. з ПДВ; №3620 від 03.09.2021 у кількості 126,06т. на загальну суму 1057784,36грн. з ПДВ; №3621 від 02.09.2021 у кількості 131,34т. на загальну суму 1102089,46грн. з ПДВ; №3622 від 03.09.2021 у кількості 248,14т. на загальну суму 2007358,90грн. з ПДВ; №3623 від 04.09.2021 у кількості 23,44т. на загальну суму 196687,81грн. з ПДВ; №3624 від 04.09.2021 у кількості 26,02т. на загальну суму 218336,89грн. з ПДВ; №3625 від 04.09.2021 у кількості 28,46т. на загальну суму 230230,65грн. з ПДВ; №3626 від 04.09.2021 у кількості 100,54т. на загальну суму 840614,88грн. з ПДВ; №3627 від 05.09.2021 у кількості 49,76т. на загальну суму 402539,61грн. з ПДВ; №3628 від 06.09.2021 у кількості 27,94т. на загальну суму 234447,84грн. з ПДВ; №3629 від 06.09.2021 у кількості 26,94т. на загальну суму 217934,43грн. з ПДВ; №3630 від 07.09.2021 у кількості 24,5т. на загальну суму 205582,40грн. з ПДВ; №3631 від 07.09.2021 у кількості 98,84т. на загальну суму 829378,12грн. з ПДВ; №3632 від 07.09.2021 у кількості 186,72т. на загальну суму 1510494,30грн. з ПДВ; №3633 від 07.09.2021 у кількості 100,54т. на загальну суму 664874,78грн. з ПДВ; №3634 від 08.09.2021 у кількості 80,88т. на загальну суму 678673,64грн. з ПДВ; №3635 від 08.09.2021 у кількості 27,18т. на загальну суму 228070,59грн. з ПДВ; №3636 від 08.09.2021 у кількості 27,96т. на загальну суму 226185,84грн. з ПДВ; №3637 від 08.09.2021 у кількості 79,24т. на загальну суму 641021,68грн. з ПДВ; №3638 від 09.09.2021 у кількості 81,5т. на загальну суму 683876,14грн. з ПДВ; №3639 від 09.09.2021 у кількості 25,64т. на загальну суму 215148,27грн. з ПДВ; №3640 від 09.09.2021 у кількості 70,22т. на загальну суму 568053,29грн. з ПДВ; №3641 від 09.09.2021 у кількості 154,86т. на загальну суму 1291643,71грн. з ПДВ; №3642 від 09.09.2021 у кількості 103,22т. на загальну суму 829883,91грн. з ПДВ; №3643 від 10.09.2021 у кількості 28,02т. на загальну суму 233706,94грн. з ПДВ; №3644 від 10.09.2021 у кількості 73,98т. на загальну суму 617046,38грн. з ПДВ; №3645 від 10.09.2021 у кількості 75,76т. на загальну суму 609106,81грн. з ПДВ; №3646 від 10.09.2021 у кількості 50,08т. на загальну суму 331180,91грн. з ПДВ; №3647 від 10.09.2021 у кількості 291,66т. на загальну суму 1928758,49грн. з ПДВ; №3648 від 10.09.2021 у кількості 74,54т. на загальну суму 470253,27грн. з ПДВ; №3649 від 10.09.2021 у кількості 112,82т. на загальну суму 940999,89грн. з ПДВ; №3650 від 11.09.2021 у кількості 79,9т. на загальну суму 528381,69грн. з ПДВ; №3651 від 11.09.2021 у кількості 27,16т. на загальну суму 171345,31грн. з ПДВ; №3652 від 11.09.2021 у кількості 75,8т. на загальну суму 630690,94грн. з ПДВ; №3653 від 11.09.2021 у кількості 27,54т. на загальну суму 220882,49грн. з ПДВ; №3654 від 12.09.2021 у кількості 141,62т. на загальну суму 893443,37грн. з ПДВ; №3655 від 12.09.2021 у кількості 326,76т. на загальну суму 2718793,83грн. з ПДВ; №3656 від 12.09.2021 у кількості 136,6т. на загальну суму 1095589,98грн. з ПДВ; №3657 від 13.09.2021 у кількості 157,16т. на загальну суму 1039304,96грн. з ПДВ; №3658 від 13.09.2021 у кількості 41,22т. на загальну суму 272589,40грн. з ПДВ; №3659 від 13.09.2021 у кількості 91,18т. на загальну суму 575230,66грн. з ПДВ; №3660 від 13.09.2021 у кількості 55,5т. на загальну суму 461785,59грн. з ПДВ; №3661 від 13.09.2021 у кількості 371,25т. на загальну суму 3088971,14грн. з ПДВ; №3662 від 13.09.2021 у кількості 521,48т. на загальну суму 4182490,92грн. з ПДВ; №3663 від 14.09.2021 у кількості 105,6т. на загальну суму 878640,68грн. з ПДВ; №3664 від 14.09.2021 у кількості 105,22т. на загальну суму 843909,05грн. з ПДВ; №3665 від 14.09.2021 у кількості 126,78т. на загальну суму 838400,88грн. з ПДВ; №3666 від 14.09.2021 у кількості 154,08т. на загальну суму 1018936,80грн. з ПДВ; №3667 від 14.09.2021 у кількості 124,5т. на загальну суму 785437,78грн. з ПДВ; №3668 від 14.09.2021 у кількості 24,06т. на загальну суму 200190,29грн. з ПДВ; №3669 від 14.09.2021 у кількості 80,16т. на загальну суму 666968,15грн. з ПДВ; №3670 від 14.09.2021 у кількості 314,14т. на загальну суму 2519536,12грн. з ПДВ; №3671 від 15.09.2021 у кількості 78,36т. на загальну суму 628480,46грн. з ПДВ; №3672 від 15.09.2021 у кількості 67,08т. на загальну суму 443602,55грн. з ПДВ; №3673 від 15.09.2021 у кількості 69,06т. на загальну суму 435681,39грн. з ПДВ; №3674 від 15.09.2021 у кількості 162,5т. на загальну суму 1326289,97грн. з ПДВ; №3894 від 26.09.2021 у кількості 100,2т. на загальну суму 746822,66грн. з ПДВ; №3895 від 27.09.2021 у кількості 71,96т. на загальну суму 541837,21грн. з ПДВ; №3896 від 30.09.2021 у кількості 26,96т. на загальну суму 200757,01грн. з ПДВ; №4141 від 16.09.2021 у кількості 25,72т. на загальну суму 219979,30грн. з ПДВ; №4142 від 16.09.2021 у кількості 28,24т. на загальну суму 230488,79грн. з ПДВ; №4143 від 17.09.2021 у кількості 23,66т. на загальну суму 156464,46грн. з ПДВ; №4144 від 17.09.2021 у кількості 27,28т. на загальну суму 172102,35грн. з ПДВ; №4145 від 19.09.2021 у кількості 200,72т. на загальну суму 1710957,19грн. з ПДВ; №4146 від 20.09.2021 у кількості 87,02т. на загальну суму 741767,12грн. з ПДВ; №4147 від 19.09.2021 у кількості 215,1т. на загальну суму 1749697,52грн. з ПДВ; №4148 від 20.09.2021 у кількості 76,18т. на загальну суму 619674,37грн. з ПДВ; №4149 від 25.09.2021 у кількості 26,44т. на загальну суму 228804,89грн. з ПДВ; №4150 від 26.09.2021 у кількості 27,62т. на загальну суму 239016,30грн. з ПДВ; №4151 від 23.09.2021 у кількості 109,32т. на загальну суму 890444,20грн. з ПДВ; №4152 від 25.09.2021 у кількості 27,38т. на загальну суму 223018,31грн. з ПДВ; №4153 від 29.09.2021 у кількості 24,18т. на загальну суму 196512,31грн. з ПДВ; №4154 від 27.09.2021 у кількості 52,56т. на загальну суму 428116,97грн. з ПДВ; №4155 від 28.09.2021 у кількості 28,08т. на загальну суму 228720,02грн. з ПДВ; №4156 від 30.09.2021 у кількості 27,32т. на загальну суму 224182,14грн. з ПДВ; №4635 від 01.10.2021 у кількості 48,96т. на загальну суму 397028,48грн. з ПДВ; №4636 від 03.10.2021 у кількості 123,52т. на загальну суму 950286,44грн. з ПДВ; №4637 від 05.10.2021 у кількості 362,22т. на загальну суму 2786696,54грн. з ПДВ; №4638 від 06.10.2021 у кількості 103,22т. на загальну суму 794110,81грн. з ПДВ; №4639 від 07.10.2021 у кількості 101,22т. на загальну суму 778724,05грн. з ПДВ; №4640 від 08.10.2021 у кількості 104,24т. на загальну суму 801958,06грн. з ПДВ; №4641 від 09.10.2021 у кількості 24,96т. на загальну суму 192026,80грн. з ПДВ; №4642 від 11.10.2021 у кількості 48,02т. на загальну суму 369436,16грн. з ПДВ; №4643 від 12.10.2021 у кількості 50,86т. на загальну суму 391285,37грн. з ПДВ; №4644 від 04.10.2021 у кількості 265,4т. на загальну суму 2165592,97грн. з ПДВ; №4645 від 01.10.2021 у кількості 22,5т. на загальну суму 196096,56грн. з ПДВ; №4646 від 02.10.2021 у кількості 24,56т. на загальну суму 214050,29грн. з ПДВ; №4647 від 04.10.2021 у кількості 53,98т. на загальну суму 470457,43грн. з ПДВ; №4648 від 05.10.2021 у кількості 25,16т. на загальну суму 204028,52грн. з ПДВ; №4649 від 05.10.2021 у кількості 54,06т. на загальну суму 472777,96грн. з ПДВ; №4650 від 05.10.2021 у кількості 75,94т. на загальну суму 661847,67грн. з ПДВ; №4651 від 06.10.2021 у кількості 138,43т. на загальну суму 1194006,18грн. з ПДВ; №4652 від 06.10.2021 у кількості 27т. на загальну суму 235315,87грн. з ПДВ; №4653 від 06.10.2021 у кількості 74,8т. на загальну суму 653823,92грн. з ПДВ; №4654 від 06.10.2021 у кількості 23,3т. на загальну суму 190426,43грн. з ПДВ; №4655 від 07.10.2021 у кількості 27,8т. на загальну суму 242998,73грн. з ПДВ; №4656 від 07.10.2021 у кількості 25,82т. на загальну суму 225691,63грн. з ПДВ; №4657 від 07.10.2021 у кількості 205,28т. на загальну суму 1677714,07грн. з ПДВ; №4658 від 08.10.2021 у кількості 50,3т. на загальну суму 439670,36грн. з ПДВ; №4659 від 11.10.2021 у кількості 26,88т. на загальну суму 217976,42грн. з ПДВ; №4660 від 11.10.2021 у кількості 30,1т. на загальну суму 263237,45грн. з ПДВ; №4661 від 12.10.2021 у кількості 27т. на загальну суму 218949,53грн. з ПДВ; №4662 від 13.10.2021 у кількості 69,95т. на загальну суму 606405,65грн. з ПДВ; №4663 від 16.10.2021 у кількості 22,02т. на загальну суму 192397,15грн. з ПДВ; №4664 від 17.10.2021 у кількості 28,32т. на загальну суму 247443,94грн. з ПДВ; №4815 від 24.10.2021 у кількості 23,78т. на загальну суму 213182,42грн. з ПДВ; №4816 від 26.10.2021 у кількості 180,84т. на загальну суму 1621190,39грн. з ПДВ; №4817 від 27.10.2021 у кількості 180,48т. на загальну суму 1617963,06грн. з ПДВ; №4818 від 26.10.2021 у кількості 79,16т. на загальну суму 709651,79грн. з ПДВ; №4819 від 27.10.2021 у кількості 132,38т. на загальну суму 1186757,26грн. з ПДВ; №4820 від 23.10.2021 у кількості 28,22т. на загальну суму 223822,23грн. з ПДВ; №4821 від 26.10.2021 у кількості 25,56т. на загальну суму 201969,32грн. з ПДВ; №4822 від 27.10.2021 у кількості 217,44т. на загальну суму 1718161,57грн. з ПДВ; №4823 від 28.10.2021 у кількості 213,72т. на загальну суму 1688766,96грн. з ПДВ; №4824 від 28.10.2021 у кількості 51,74т. на загальну суму 404326,68грн. з ПДВ; №4825 від 29.10.2021 у кількості 56,2т. на загальну суму 439179,73грн. з ПДВ; №4826 від 28.10.2021 у кількості 841,811т. на загальну суму 6495028,80грн. з ПДВ; №4827 від 29.10.2021 у кількості 315,584т. на загальну суму 2434901,85грн. з ПДВ; №4828 від 31.10.2021 у кількості 24,312т. на загальну суму 187580,27грн. з ПДВ; №4829 від 29.10.2021 у кількості 851,408т. на загальну суму 6568706,04грн. з ПДВ; №4830 від 30.10.2021 у кількості 982,414т. на загальну суму 7579431,68грн. з ПДВ; №4937 від 20.10.2021 у кількості 79,56т. на загальну суму 719817,88грн. з ПДВ; №4938 від 22.10.2021 у кількості 25,44т. на загальну суму 210236,95грн. з ПДВ; №4939 від 25.10.2021 у кількості 51,5т. на загальну суму 425597,60грн. з ПДВ; №4940 від 27.10.2021 у кількості 101,34т. на загальну суму 785787,54грн. з ПДВ; №4941 від 27.10.2021 у кількості 26,22т. на загальну суму 234525,91грн. з ПДВ; №4942 від 27.10.2021 у кількості 26,16т. на загальну суму 220057,11грн. з ПДВ; №4943 від 28.10.2021 у кількості 47,86т. на загальну суму 429054,25грн. з ПДВ; №4944 від 28.10.2021 у кількості 277,84т. на загальну суму 2154363,63грн. з ПДВ; №4945 від 28.10.2021 у кількості 54,66т. на загальну суму 490525,71грн. з ПДВ; №4946 від 28.10.2021 у кількості 54,6т. на загальну суму 459293,49грн. з ПДВ; №4947 від 28.10.2021 у кількості 28,14т. на загальну суму 251699,43грн. з ПДВ; №4948 від 29.10.2021 у кількості 26,78т. на загальну суму 240076,75грн. з ПДВ; №4949 від 29.10.2021 у кількості 102,44т. на загальну суму 794316,91грн. з ПДВ; №4950 від 30.10.2021 у кількості 75,3т. на загальну суму 583874,11грн. з ПДВ; №4951 від 31.10.2021 у кількості 25,26т. на загальну суму 195865,34грн. з ПДВ; №4968 від 26.10.2021 у кількості 25,56т. на загальну суму 201969,32грн. з ПДВ; №4969 від 27.10.2021 у кількості 217,44т. на загальну суму 1718161,57грн. з ПДВ; №4970 від 28.10.2021 у кількості 213,72т. на загальну суму 1688766,96грн. з ПДВ; №4971 від 29.10.2021 у кількості 245,64т. на загальну суму 1919574,91грн. з ПДВ; №4972 від 30.10.2021 у кількості 138,48т. на загальну суму 1063739,19грн. з ПДВ; №4973 від 31.10.2021 у кількості 82,32т. на загальну суму 632344,09грн. з ПДВ; №4974 від 31.10.2021 у кількості 82,82т. на загальну суму 636184,87грн. з ПДВ (т.3 арк.с. 183-250, т.4 арк.с. 1-79).

Факт транспортування товару, зазначеного в додатках до договору поставки продукції підтверджується товарно-транспортними накладними, що підтверджують факт транспортування товару зернових культур по господарських операціях між ТОВ Навігатор Грейн Експо та ТОВ МАКСІОПТ вантажними автомобілями та залізничним транспортом з пункту навантаження: Кіровоградська обл., Новоархангельский р-н, с. Іванівка в пункт розвантаження за адресою: м. Чорноморськ, вул. Сухоліманська, 32, критий склад №8 ТОВ Транс-Сервіс та м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 14 ТОВ ЄВТ ГРЕЙН (т.4 арк.с. 80-219).

На підставі події відвантаження товару контрагентом ТОВ МАКСІОПТ (Постачальник/продавець) виписано податкові накладні ТОВ Навігатор Грейн Експо (Отримувач/покупець), які прийняті Державною податковою службою України (т.4 арк.с. 226-231, 241-243, 250, т.5 арк.с. 1-2, 12-17, 21-77, 81-208)….

Порушення Товариством вимог податкового законодавства обґрунтовується контролюючим органом в акті перевірки висновками про нереальність господарських операцій Товариства з ТОВ Інтер-Сіті Компані, а саме: не встановлено джерело походження товару від контрагента-постачальника у листопаді 2021 року, ТОВ Інтер-Сіті Компані не є виробником сільськогосподарської продукції (відсутні земельні ділянки для вирощування с/г продукції, основні фонди, трудові ресурси, необхідні умови тощо), первинні документи не відповідають фактичному руху активів та не можуть враховуватись в даних податкового обліку при декларуванні взаємовідносин з цим контрагентом у листопаді 2021 року на суму ПДВ 12147727,46 грн в декларації з податку на додану вартість за листопад 2021 року.

Досліджуючи правовідносини в цій частині позовних вимог, суди попередніх інстанцій установили, що 01 червня 2021 року Товариство (покупець) та ТОВ Інтер-Сіті Компані (постачальник) уклали Договір поставки продукції №ВПЯ 01/06/21-НГІ (т.8 а. с. 16-23).

Пунктами 1 додатків №ЯЧМ 02/11/21-НГІ від 02 листопада 2021 року, від 08 листопада 2021 року, від 12 листопада 2021 року, від 17 листопада 2021 року, від 25 листопада 2021 року до Договору поставки продукції №ВПЯ 01/06/21-НГІ від 01 червня 2021 року визначено, що в рамках зазначеного договору поставки сільськогосподарської продукції було погоджено: ячмінь українського походження, насипом, врожаю 2021 року у загальній кількості 220,00 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 1 706 128,00 грн (+/-10%) з ПДВ; 335,00 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 2 620 693,45 грн (+/-10%) з ПДВ; 120,00 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 951942,00 грн (+/-10%) з ПДВ; 200,00 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 1 599 003,00 грн (+/-10%) з ПДВ; 175,00 (+/-10%) метричних тон на загальну суму 1 495 525,50 грн (+/-10%) з ПДВ; (т.8 а. с. 24-33).

На виконання домовленостей між сторонами щодо поставки товару (ячмінь, кукурудза, пшениця), складені відповідні видаткові накладні (т.8 а. с. 95-165).

Зі змісту акта перевірки за №953/14-29-07-04/44086035 від 14 лютого 2022 року апеляційний суд вбачає, що згідно даних ЄРПН податкові накладні, які мають статус зареєстровано виписані ТОВ Інтер-Сіті Компані у листопаді 2021 року на адресу ТзОВ Навігатор Грейн Експо податкові накладні, суми податку на додану вартість по яких Товариство позивача віднесло до складу податкового кредиту за листопад 2021 року в розмірі 12 147 727,42 грн. До перевірки Товариство надало видаткові накладні, виписані ТОВ Інтер-Сіті Компані на загальну суму 98 917 208,99 грн, в т. ч. ПДВ в сумі 12 147 727,42 грн. За листопад 2021 року: станом на 01 листопада 2021 року по субрахунку бухгалтерського обліку 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками кредиторська заборгованість з ТОВ Інтер-Сіті Компані відсутня (т.7 а. с. 28-35).

Крім того, суди установили, що Товариство та іноземний суб`єкт господарювання AGRO BORD EOOD (Bulgaria, City of Sofia 1220, Sofia District (Metropolis), Metropoliti) (АГРО БОРД ЕООД (Болгарія)) уклали зовнішньоекономічні контракти:

- № GSW-01/06/21-NGE від 01 червня 2021 року, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалось передати у власність АГРО БОРД ЕООД (Болгарія) товар: пшеницю українського походження 2-го та/або 3-го та/або 4-го класу, насипом, врожаю 2021 року за вибором Покупця і за Контрактною ціною. Відповідно до п.2.1. та п.6.1. кількість та ціна Товару визначається специфікацією до контракту на кожну партію окремо (т.5 а. с. 209-216);

- № GSB-01/06/21-NGE від 01 червня 2021 року, відповідно до п.2.1. та п.6.1. якого кількість та ціна товару визначається специфікацією до контракту на кожну партію окремо (т.10 а. с. 148-154).

Суди також дослідили погоджені та підписані до зазначених контрактів специфікації та ВМД, що підтверджує виконання зазначених контрактів щодо реалізації нерезиденту продукції (т.6 а. с. 19-115, т.7 а. с. 88-155).

27 жовтня 2021 року Товариство (постачальник) та іноземний суб`єкт господарювання SIERENTZ GLOBAL MERCHANTS SA (СІЕРАНС ГЛОБАЛ МЕРЧАНТС СА (Рю де Рон, 80, 0104, Женева, Швейцарія) (покупець) уклали зовнішньоекономічні контракти № SGG-21-P-925, № SGG-21-P-926, відповідно до умов яких постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар: пшеницю українського походження 2-го та 3-го класу, врожаю 2021 року в кількості 500 метричних тон +/-10%; кукурудзу українського походження 3-го класу, врожаю 2021 року в кількості 4000 метричних тон +/-2% (т.7 а. с. 227-240, 248-250, т. 8 а. с. 1-10).

Виконання зазначених контрактів та реалізація нерезиденту продукції підтверджується ВМД та інвойсами (т.7 а. с. 160, 168 -170, 220-226).

На підтвердження правильності формування рядків декларації, до відповіді на відзив позивачем долучено копії первинних документів, зокрема договори поставки продукції з додатками до них, видаткові накладні, податкові накладні, товарно транспортні накладні, платіжні інструкції, контракти, інвойси фактури, ВМД та інші документи.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги з приводу пропуску позивачем строків звернення до адміністративного суду з позовом у цій справі, колегією суддів ураховано таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 5 КАС України закріплено право особи на звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому цим Кодексом, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та викладено перелік можливих способів їх захисту.

Загальні норми процедури судового оскарження в межах розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 160/11673/20 (постанова від 27.01.2022) сформував правовий висновок, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Водночас, у вказаній постанові наголошено, що новий підхід Верховного Суду у питанні визначення строку звернення до суду з позовами може застосовуватися для нових позовів, поданих після ухвалення постанови від 26 листопада 2020 року (у справі № 500/2486/19), однак, при вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.

Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Що ж стосується висновків суду першої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин правових висновків Великої Палати Верховного Суду, відображених у постанові від 13.04.2023 у справі №320/12137/20 з приводу того, що строк звернення до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень рішень становить 1095 днів, то колегія суддів вважає зазначені висновки суду першої інстанції помилковими.

Велика Палата ВС у пункті 150 названої постанови вказала, що «Положення пункту 102.5 статті 102 ПК України не регулюють питань строків звернення до адміністративного суду, а встановлюють лише строк для подання платником податків заяви до контролюючого органу про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом».

Крім того на відміну від обставин цієї справи які стосуються оскарження податкових повідомлень -рішень податкового органу, зміст спірних правовідносин у названій справі №320/12137/20, що розглядалася ВП ВС, стосувався відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку із несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість. Як наслідок, правові висновки ВП ВС, відображені у постанові від 13.04.2023 у справі №320/12137/20 не є застосованими до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що строк оскарження податкового повідомлення-рішення складає 1095 днів з моменту його отримання є помилковим.

Аналогічна позиція з вказаного питання, відображена у постанові КАС ВС від 22 травня 2024 року у справі № 640/14787/21.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України установлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Порядок листування платників податків та контролюючих органів закріплено у статті 42 ПК України, а саме:

42.1. Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

42.2. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

42.3. Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

42.5. У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Зазначена норма кореспондується і з абзацом третім пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Також слід зазначити, що Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Колегія суддів зауважує, що питання направлення позивачу спірного податкового повідомлення-рішення за його податковою адресою, дата направлення такого рішення, докази отримання/неотримання позивачем вказаного рішення судами попередніх інстанцій не досліджувалося.

Звертаючись з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 190-191 т. 9) відповідач обґрунтував таке клопотання посилаючись на звернення позивача з аналогічними позовами до Львівського окружного адміністративного суду впродовж травня 2024 року у справах №380/9507/24, № 380/9879/24, №380/10078/24, за наслідком чого позовні заяви були повернуті позивачу.

З матеріалів справи убачається, що відповідачем було вжито заходів направлення оскаржуваних податкових повідомлень рішень № від 11.01.2023 року, № від 11.01.2023 року, № від 11.01.2023 року на зареєстровану податкову адресу позивача, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за №353 (з відміткою про надіслання на адресу позивача саме перелічених оскаржуваних ППР). Однак вказане рекомендоване відправлення повернулося неврученим з відміткою органу поштового зв`язку про його повернення 20.02.2023 року по закінченню терміну зберігання (а.с.199 та на звороті т.9).

Отож з урахуванням положень статей 42 та 58 ПК України оскаржувані податкові повідомлення рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення, а зокрема 20.02.2023 року.

З адміністративним позовом у даній справі щодо оскарження, перелічених вище ППР позивач звернувся до суду 15.05.2024 року.

Таким чином, звернувшись до суду 15.05.2024 року, позивач пропустив строки установлені ч. 2 ст. 122 КАС України для оскарження перелічених податкових повідомлень рішень.

При цьому, як слідує з матеріалів справи позивач не звертався до суду з клопотання про поновлення пропущеного строку до адміністративного суду вважаючи, що такий строк не пропущено.

З урахуванням положень ст. 123 КАС України судом апеляційної інстанції надано позивачу строк для подання відповідного клопотання з обґрунтуванням причин та підстав пропуску строку звернення з адміністративним позовом щодо перелічених податкових повідомлень рішень.

29 квітня 2025 року представник позивача в судовому засіданні заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження податкових повідомлень рішень № від 11.01.2023 року, № від 11.01.2023 року, № від 11.01.2023 року у якому зазначив, що адвокатом 24.04.2024 року було подано адвокатський запит до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про отримання інформації та документів, а саме копії всіх наказів про проведення перевірки ТОВ «Навігатор грейн експо» (44086035) направлень на проведення перевірки, акт перевірки та податкові-повідомлення рішення, якщо такі є, за період з січня 2022 року по квітень 2023 року.

У відповідь на адвокатський запит, ГУ ДПС у Волинській області направило відповідь з №6668/6/03-20-07-03-06 від 30.04.2024 року з додатками, надавши копію акту від 18.11.2022 року №8622/07-03/44086035 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ 'ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАВІГАТОР ГРЕЙН ЕКСПО» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, копії ППР форми В1 № від 11.01.2023, форми В3 № від 11.01.2023, форми В4 № від 11.01.2023 та копії наказів від 20.09.2022 №1559-п та від 21.10.2022 №1874-п.

Отож зазначає, що позивач об`єктивно дізнався про порушення свого права лише 30.04.2024 року і не міг дізнатися у інший спосіб, позаяк перелічених податкових повідомлень рішень не отримував, як і не отримував наказу та повідомлення про призначення документальної невиїзної перевірки на підставі яких винесено оскаржувані рішення податкового органу.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Так, за правилами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід ураховувати, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та яка з обставин, незалежних від сторони, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

При цьому суд зауважує, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції). У справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, заява №4451/70, пункти 28-36) Європейським судом з прав людини було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (рішення у справі "Беллє проти Франції" (Bellet v. France), заява № 13343/87, пункт 36). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany ), [ВП] заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії", (Lupeni Greek Catholic Parish and others v. Romania), [ВП] заява № 76943/11, пункти 84, 86).

Також, у рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії (Miragall Escolano and оthers v. Spain, заяви №№38366/97, 38688/97, 40777/98, 40843/98, 41015/98, 41400/98, 41446/98, 41484/98, 41487/98 and 41509/98, пункт 51) та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії (Perez de Rada. Cavanilles v. Spain, заява № 28090/95, пункт 45) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України Про банки і банківську діяльність від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

Крім цього, Верховний суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

У пункті 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів(Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У справі "Устименко проти України" ЄСПЛ зазначив, що сама концепція "поважних причин" не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Крім того, судом враховано неодноразово висловлені позиції Верховного Суду стосовно того, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надаючи оцінку доводам позивача, про наявність обставин, які унеможливили подання ними позову в передбачений законодавством процесуальний строк, у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості дізнатися про існування оскаржуваних податкових повідомлень рішень, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Зважаючи на обставини з приводу відсутності доказів вручення позивачу наказу та повідомлення про проведення документальної невиїзної перевірки, а також ураховуючи обставини щодо невручення органом поштового зв`язку рекомендованого відправлення щодо надіслання оскаржуваних податкових повідомлень рішень, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не був обізнаний з обставинами щодо проведення відповідачем документальної невиїзної перевірки та обставинами щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень за результатом такої перевірки.

Жодних інших обґрунтованих доводів або доказів з яких убачалось, що позивач міг дізнатися про існування таких податкових повідомлень рішень, відповідачем не приведено, а судом в ході розгляду справи не здобуто.

Як наслідок колегія суддів приходить до висновку, що приведена позивачем причина пропуску строку звернення до суду є поважною та такою, що відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина унеможливлювала вчинення позивачем процесуальної дій зі зверненням до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк ; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для поновлення позивачу строків звернення з адміністративним позовом у цій справі та відсутності підстав для задоволення вимог відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу дотримання контролюючим органом вимог щодо порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Так, за правилами абзацу першого пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно п.79.1 ст.79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Проте, незважаючи на проголошену п.79.3 ст.79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім.

Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Підсумовуючи викладене, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Окрім вказаного судом апеляційної інстанції ураховано позицію Верховного Суду, відображену у постанові від 23.10.2024 у справі №380/11112/23, відповідно до якої:

«Судом встановлено, що відповідачем у справі подано до суду копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та конвертів, які підтверджують надсилання на адресу позивачу певних документів.

Разом з тим, із зазначених доказів не можливо встановити беззаперечний факт направлення відповідачем у справі саме податкових повідомлень-рішень, зазначених вище.

Не містять матеріали справи також і доказів вручення платнику податкового повідомлення-рішення від 31 травня 2021 року № 7-1312.

На корінці вказаного податкового повідомлення-рішення дати його отримання платником також не вказано.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків, що матеріалами справи підтверджено факт направлення позивачу у справі зазначених податкових повідомлень-рішень та їх належне вручення.

З урахуванням вищенаведеного Верховний Суд дійшов висновку, що судом першої інстанції залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 червня 2017 року № , від 27 червня 2018 року № 1-1309, від 31 травня 2021 року № 7-1312 з порушенням норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у даній адміністративній справі.»

Враховуючи приведені положення законодавства та викладену Верховним Судом позицію у справі №380/11112/23 щодо необхідності ідентифікації вмісту поштового відправлення для вирішення питання стосовно надіслання певно визначеного документу для платника податків, колегією суддів ретельно досліджено матеріали справи зі змісту яких убачається, що ГУ ДПС у Волинській області було видано наказ від 21.10.2022 №1874-п Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 20.09.2022 №1559-п, яким вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо дотримання ним податкового законодавства при декларуванні за лютий 2022 року від`ємного значення з ПДВ, яке виникло за період з листопада 2021троку по лютий 2022 року, в тому числі заявленого до бюджетного відшкодування. Дата початку перевірки 07.11.2022 року.

Відповідач стверджує, що повідомлення №261 від 21.10.2022 на проведення перевірки та копію обумовленого наказу на проведення перевірки надіслано контролюючим органом на юридичну адресу позивача 21.10.22 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та до електронного кабінету товариства.

Дослідивши долучене до матеріалів справи повідомлення про вручення поштового відправлення №647 з відтиском поштового штемпеля 03.11.2022 року, колегією суддів установлено, що обумовлене повідомлення не містить доказів його вручення позивачу. Вказане повідомлення також не містить відмітки поштової служби про причини такого невручення та дати її вчинення (а.с. 201 та на звороті т.9).

Відповідно до п. 42.5. ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Натомість обумовлене поштове відправлення №647 в супереч п. 42.5. ст. 42 ПК України не містить відмітки органу поштового зв`язку про повернення такого відправлення та про причини його невручення адресату, а як наслідок не є доказом повідомлення позивача про дату, час та місце проведення названої перевірки.

Разом з тим, із зазначеного відправлення не можливо встановити беззаперечний факт направлення відповідачем саме наказу від 21.10.2022 №1874-п Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 20.09.2022 №1559-п та повідомлення №261 від 21.10.2022 на проведення перевірки. Отож, відповідач не довів належними доказами обставин належного повідомлення позивача про час та дату проведення документальної невиїзної перевірки.

Відтак суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не надав суду достеменних доказів отримання позивачем повідомлення №261 від 21.10.2022 на проведення перевірки та копії наказу на проведення перевірки від 21.10.2022 №1874-п. В той час як позивач заперечує надсилання та отримання таких документів.

Стосовно тверджень відповідача про направлення наказу від 21.10.2022 №1874-п Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 20.09.2022 №1559-п та повідомлення №261 від 21.10.2022 на проведення перевірки до електронного кабінету позивача, то на підтвердження таких обставин відповідач не надав суду жодного доказу.

Крім того відповідно до п.2 ст. 45 ПКУ податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно п.3 ст. 45 ПКУ платник податків, який обирає спосіб взаємодії з контролюючим органом засобами електронного зв`язку в електронній формі, зобов`язаний під час обрання способу взаємодії повідомити контролюючому органу свою електронну адресу (адреси) шляхом внесення цієї інформації до своїх облікових даних через електронний кабінет.

Пунктом 5 ст. 42 ПКУ установлено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Пунктом 18 розділу ІІ Порядку функціонування Електронного кабінету, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 673 від 14.07.2017р.(Порядок № 673) установлено, що листування контролюючих органів з платниками податків, які подають звітність в електронній формі у встановленому законодавством порядку та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в Електронному кабінеті відповідно до абзацу другого пункту 13 цього розділу та які подали заяву про бажання отримувати документ через Електронний кабінет за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку, здійснюється в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» через Електронний кабінет.

Позивач в свою чергу зазначив, що заяви про бажання отримувати документи через Електронний кабінет відповідачу не подавав. Відповідачем вказані пояснення позивача не заперечувалися та не спростовувалися належними доказами.

Електронний кабінет це загальний онлайн ресурс, доступ до якого здійснюється через відповідне посилання. Отже, не являючись програмним застосунком, у разі відсутності заяви, передбаченої згідно чинного законодавства, це є лише Інтернет сервіс для перегляду інформації чи надсилання документів на адресу податкового органу, але аж ніяк не отримання таких від нього.

При цьому колегія суддів зазначає, що жодним чинним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку позивача здійснювати вхід (моніторинг) електронного кабінету платника податків для категорії платників до яких відноситься позивач, у разі не подачі відповідної заяви про тримання документів в електронному вигляді.

Враховуючи необов`язковість користування електронним кабінетом, відсутність заяви, передбаченої приведеними нормами чинного законодавства про здійснення листування електронним способом з одночасною реєстрацією офіційної ел. скриньки, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для проведення листування з позивачем (в т.ч. надіслання наказів, повідомлень та запитів з метою проведення перевірки) із застосуванням Електронного кабінету.

Окрім того з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем надано суду доказ виконання вимог пункту 42.4 статті 42 ПК України щодо надіслання платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет, що є його обов`язком в силу вимог абзацу другої частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Отже, наявні в матеріалах справи докази не дають підстав вважати, що відповідні документи були надіслані та отримані платником податків.

Водночас, з урахуванням наведених норм податкового законодавства, належним та допустимим доказом надіслання платнику податків документу в електронний кабінет є квитанція про доставку. Однак, такого документу відповідачем не надано.

Відтак на час початку проведення позапланової документальної невиїзної перевірки (з 07.11-11.11.2022 року) у контролюючого органу не було відомостей про вручення платнику податків наказу та повідомлень, а як наслідок контролюючий орган не мав підстав для початку такої перевірки.

Крім того, з урахування приведених положень законодавства та фактичних обставин справи колегією суддів відхиляються твердження скаржника щодо надіслання через електронний кабінет позивача запиту про надання документів до перевірки №12241/6/03-20-07-03-06 від 07.11.2022 року та №2432/12/03-20-07-03-12 від 10.11.2022, оскільки на час розгляду справи в суду першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів належного скерування такого запиту позивачу.

Згідно правової позиції Верховного Суду, відображеної у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки; акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про проведення позапланової невиїзної перевірки до початку її проведення, як обов`язкової умови для проведення планової невиїзної документальної перевірки, зокрема, задля забезпечення права платника податку щодо належного подання документів для проведення перевірки, призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої (незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень).

За встановлення протиправності дій податкового органу щодо порушення процедури проведення перевіри у суду відсутня необхідність аналізу законності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Отож встановлені обставини щодо протиправності проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пунктів 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2024 у справі №380/11112/23.

Також колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги відповідача з приводу того, що суд першої інстанції (з огляду на правові висновки ВС, відображені у постановах від 12 лютого 2025 року у справі №240/8787/23, від 14.08.2024 року у справі №560/12984/23, від 07.06.2024 року справу №826/8492/16, від 31.07.2024 у справі №380/5630/23, від 07.06.2024 року у справі №815/5048/16, від 27.05.2024 року у справі №380/5557/22, від 27.05.2024 року у справі №380/5557/22) не мав досліджувати та надавати правову оцінку первинним документам, які не були надані позивачем до перевірки, а надані лише до суду з огляду на дискреційні повноваження ГУ ДПС у Волинській області щодо права дослідження таких первинних документів.

Відхиляючи зазначені доводи скаржника судом ураховано, що фактичні обставини цієї справи не є подібними до обставин у приведених відповідачем справах, що розглядалися Верховним Судом. Зокрема у цій справі (як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій), позивач не був повідомлений про проведення документальної невиїзної перевірки за наслідком якої винесені оскаржувані податкові повідомлення рішення.

В ході розгляду справи у суді першої інстанції відповідач покликаючись на необхідність офіційного з`ясування судом всіх обставин у цій справі 06.06.2024 року подав до суду клопотання про витребування у позивача первинних документів (а.с. 192-193 т.9), що в свою чергу вказує, що відповідач не заперечував можливості дослідження судом першої інстанції документів, які не були надані до перевірки.

Поряд із зазначеним з матеріалів справи убачається, що відповідачу були надіслані копії всіх документів, долучених позивачем до матеріалів справи, а як наслідок відповідач мав право можливість завчасно дослідити такі документи та висловити суду свою позицію у суді з приводу долучених позивачем доказів та з приводу обставин, які вони відповідно спростовують та/ або доводять.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд з метою офіційного з`ясування всіх обставин у справі, вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частиною 1 ст. 90 КАС України установлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що дії суду першої інстанції з приводу офіційного з`ясування всіх обставин у справі та наданню оцінки зібраним у справі доказам відповідали ст. 9 та ч. 1 ст. 90 КА України та не порушували дискреційних повноважень відповідача.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги на наявність кримінальних проваджень відносно контрагентів позивача, а саме ТОВ «Сільськогосподарська компанія «Арніка» та ТОВ «Максіопт» за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 212 КК України та досудового розслідування щодо ТОВ «Навігатор Грейн Експо» №0000073 від 23.09.2021 за ч.2 ст.5, ч.5 с.191 КК України, то колегія суддів зазначає, що згідно з ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Інформації щодо наявності вироків, винесених судом за результатами вищевказаних кримінальних проваджень, які набрали законної сили, податковим органом у акті перевірки не вказано.

Водночас, наявність кримінального провадження не є безумовними та допустимими доказами відсутності реального здійснення господарської операції про що викладена Верховним Судом правова позиція у постанові від 06.08.2019 по справі №520/8681/18.

Окрім того, відповідно до пунктів 36.19 та 36.20 постанови Великої Палати Верховного суду від 07.07.2022 року по справі № 160/3364/19, Верховний Суд зазначив, що факт наявності вироків не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, якщо іншими наданими доказами рух товару і зміни в активах / зобов`язаннях платника податків підтверджуються. Матеріали кримінального провадження стосовно посадових осіб підприємств-контрагентів не є належними та допустимими доказами безтоварності операцій, якщо таким матеріалам не надана правова оцінка компетентним судом, що знаходить своє вираження, наприклад, у формі вироку у відповідному кримінальному провадженні.

У постановах Верховного Суду у справах №804/9510/15, №420/20757/21 наведені також правові висновки з вказаного питання, а зокрема:

- посилання контролюючого органу на наявність кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано не взято до уваги, ще й з огляду на те, що в зазначеному кримінальному провадженні відсутній вирок, а отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства дані не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків;

- факт наявності кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом. Більш того, за відсутності доказів щодо непричетності засновників до здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та дослідження їх судом, не є достатнім лише посилання на наявність розслідування та/або відкритого кримінального провадження, оскільки вказане не містить встановлених обставин, які б доводили невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме за господарськими відносинами з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Також судом ураховано, що позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом або іншими суб`єктами господарювання податкових зобов`язань по ланцюгу постачання. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Отож, за відсутності відповідних доказів які беззаперечно могли б свідчити про неможливість виконання названої операції або про її не виконання названим контрагентом, позивач не може бути позбавлений можливості відображення такої операції в своєму податковому обліку та як наслідок зазначене не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення з підстав неналежного ведення або формування платником податків даних свого податкового обліку або наявності зловживань по ланцюгу постачання.

При цьому, колегією суддів ураховано правову позицію Великої Палати Верховного суду від 07.07.2022 року по справі № 160/3364/19, яка зазначила:

«…97.Спираючись на правові позиції Верховного Суду в постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 816/1118/17, від 15 січня 2019 року у справі № 809/2918/13-а, суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про те, що порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

98. Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

99. Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що відповідальність, зокрема, за недостовірність відображених у первинних документах даних покладена саме на ту особу, яка склала та підписала ці документи. Відтак кожен з учасників господарської операції відповідає лише за ті відомості, які до первинного документа вносив він сам.

100. Таким чином, у приписах частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV знайшов відображення принцип індивідуальної відповідальності платника податків.

101. Водночас немає жодних підстав перекладати на платника податків відповідальність за внесення до первинних документів недостовірних даних іншою особою. Інакше це буде суперечити принципу індивідуальної відповідальності та визначеним у статті 16 ПК України обов`язкам платника податків, до яких не віднесено те, що останній повинен дбати про правомірність податкового обліку контрагента.

102. При цьому важливо враховувати фактичну можливість платника податків усвідомлювати той факт, що від імені задекларованого в первинних документах суб`єкта господарювання діють неуповноважені особи. Мають бути наявні докази того, що законними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних первинних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у достовірності складених іншими особами первинних документів. Інакше тлумачення норм податкового законодавства фактично перекладає обов`язок здійснення податкового контролю на самих платників податків…

…105. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

106. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що 23 травня 2020 року набрали чинності зміни до статті 112 ПК України, внесені Законом України від 16 січня 2020 року № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон № 466-IX).

107. Так, відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України (у редакції Закону № 466-IX) особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

108. На думку Великої Палати Верховного Суду, вказані зміни до статті 112 ПК України фактично закріпили нормативно ті підходи, які й на час виникнення спірних правовідносин активно використовувалися в судовій практиці. Суди застосовували доктрини належної обачності та індивідуальної юридичної відповідальності і до прийняття Закону № 466-ІХ (зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду виклав відповідні висновки в постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 816/1118/17, від 15 січня 2019 року у справі № 809/2918/13-а та від 20 жовтня 2020 року у справі № 806/705/18). При цьому Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду посилався також і на рішення ЄСПЛ «Інтерсплав проти України», у якому позиція щодо «залученості» платника податків до протиправних діянь контрагента фактично запроваджувала ту саму належну обачність, яка згодом була відображена в Законі № 466-ІХ. До того ж норма частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV, у якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів, існувала й на час виникнення спірних правовідносин.

109. Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.».

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 р., є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського Суду від 09.01.2007 р. у справі "Інтерсплав проти України"). Вказане узгоджується з конституційним принципом індивідуальності юридичної відповідальності.

У рішенні ж Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності. Можливі порушення по ланцюгу постачання податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності (відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів тощо) не можуть бути підставою для позбавлення добросовісного платника податків (позивача) права на валові витрати та на податковий кредит.

Матеріали даної справи не містять будь-яких доказів, які могли б свідчити про опосередковану чи пряму обізнаність позивача стосовно ймовірного порушення вимог податкового законодавства названими контрагентами. Неналежне виконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність позивача із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Окрім того колегією суддів ураховано, що наявний у позивача доступ до відкритих відомостей стосовно господарської діяльності названих контрагентів не давав йому змогу передбачити обставини стосовно ймовірних порушень названих постачальників таких, як неподання звітності за певний період, або відсутності у контролюючого органу за даними звітності платника податків відомостей щодо походження товару по ланцюгу постачання, наявності або відсутності у контрагентів позивача трудових ресурсів, основних фондів, транспортних засобів, як власних так і таких які залучені на підставі інших цивільно-правових договорів (таких, як : оренда, відповідальне зберігання, транспортне перевезення).

Державою не забезпечено ведення певних реєстрів, або розкриття відомостей суб`єктами господарювання, за наявності яких добросовісний платник міг завчасно перевірити та передбачити перелічені обставини стосовно не доброчесності його постачальників в тому рахунку і по ланцюгу поставок та ряд інших факторів на які покликається відповідач.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №820/3279/13-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №817/537/17 (адміністративне провадження №К/9901/4401/17), презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача з приводу того, що ГУ НП у Кіровоградській області не зафіксовано руху 86 транспортних засобів разом з причепами, позаяк відсутність зафіксованих відомостей у ГУ НП у Кіровоградській області щодо руху транспортних засобів не вказує, що такого перевезення товару не відбулося. Крім того обумовлене не підтверджує обставин з приводу того, що на території підвідомчій ГУ НП у Кіровоградській області організовано щоденне та цілодобове фіксування руху транспортних засобів впродовж звітного періоду, якою охоплена перевірка та збереження вказаних результатів фіксування впродовж тривалого періоду.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу суті виявленого порушення, то колегія суддів зазначає, що для скасування вказаних податкових повідомлень рішень у суду першої інстанції було достатньо встановлення обставин щодо порушення відповідачем процедури проведення перевірки.

Незважаючи на вказане судом першої інстанції додатково встановлено, а зібраними у справі доказами підтверджено задекларовані позивачем показники. Крім того судом першої інстанції ураховано та підтверджено поясненнями представників сторін в ході розгляду апеляційної скарги, що підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень у цій справі слугувати висновки відповідача щодо встановлених попередніми перевірками порушень, за наслідками яких винесено відповідні податкові повідомлення рішення про які зазначено судом вище та які відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі №380/12541/22 (яке набрало законної сили) визнано протиправними та скасовано.

Не заслуговують на увагу і доводи скаржника з приводу не підтвердження факту оплати наданих послуг за господарською операцією позивача та ТОВ «Трансагро М», позаяк у том 2, а.с. 73-92 міститься договір №22/11-12 від 12.11.2021 року про надання транспортно-експедиційних послуг, акти наданих послуг, протоколи погодження договірної ціни, рахунки на оплату, платіжні інструкції про оплату вартості наданих послуг, додатки до актів наданих послуг, іменованих реєстрами відправлених вагонів.

Колегія суддів також відхиляє доводи скаржника, приведені в ході надання пояснень, щодо безпідставного відображення у складі задекларованих від`ємних показників сум ПДВ, за операцією позивача з ТОВ «Піллар Лоджистік», оскільки позивач зазначив невірний код платника 12, в той час як вірним кодом такого платника є 12. На переконання суду допущена описка в написанні однієї цифри не може бути перешкодою для відображення вказаної операції у складі показників податкової декларації. Крім того задекларовані позивачем показники підтверджуються первинними документами (рахунки, акти надання послуг та платіжні документи) які містяться на а.с. 142 -152 т.2.

Відносно ж доводів апеляційної скарги відповідача з приводу розміру присуджених на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, то судом першої інстанції при прийнятті рішення у вказаній частині ураховано зміст та складність цієї справи, обсяг фактично наданих послуг на правничу професійну допомогу позивачу у цій справі, а також обсяг часу витрачений адвокатом на надання таких послуг. При цьому, розмір присуджених судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу не перевищує розміру сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та існуючому рівню цін на такі послуги у інших справах.

В той час як доводами апеляційної скарги не доведено обставин щодо не співмірності присуджених судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі.

Підсумовуючи викладене колегія суддів зазначає, що в ході розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено порушень з приводу невірної оцінки судом першої інстанції зібраних у справі доказів стосовно:

суті виявленого порушення щодо підтвердження первинними документами задекларованих позивачем показників податкової звітності;

обсягу та змісту наданих послуг на правничу професійну допомогу позивачу у цій справі та розміру присуджених на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 380/10373/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та підлягає касаційному оскарженню шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. Й. Коваль
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 29 квітня 2025 року