Справа № 127/923/25
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/923/25
Провадження № 2-а/127/6/25
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюк А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №3722504 від 24 грудня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, -

вимоги позивача: скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Ринсевича В.В. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №3722504 від 24 грудня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №3722504 від 24 грудня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст.286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 24.12.2024 інспектором 1 взводу 2 роти батальйону БПП з обслуговування

Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Ринсевичем В.В. було винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3722504, якою було накладено стягнення у вигляду штрафу в розмірі 425 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а обставини, зазначені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсним обставинам події. Також, як зазначає позивач, при винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, як стверджує ОСОБА_1 , 24.12.2024 близько 16:00 год. в м. Хмільнику Вінницької області по вул. Українця Владислава автомобіль Volvo, д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням був зупинений працівниками патрульної поліції. Підійшовши до авто, працівники поліції повідомили, що він не пропустив пішохода на пішохідному переході. Вказана обставина не відповідала дійсності, про що було повідомлено працівників поліції. Також було висловлено прохання надати докази на підтвердження даного факту. Один з інспекторів пояснив, що відеозапис із реєстратора надати немає можливості, а тому водій може продовжувати рух.

Відійшовши від автомобіля на декілька метрів працівник поліції почав стверджувати, що водій вищевказаного транспортного засобу почав рух не пристебнувшись ременем безпеки. Вказане твердження поліцейського позивач також вважає таким, що не відповідє дійсності, оскільки автомобіль ще був припаркований.

Після цього інспектор поліції почав вимагати для перевірки посвідчення водія, на що позивач просив надати докази вчинених, на думку інспектора, порушень правил дорожнього руху. Однак будь-яких підтверджень порушень правил дорожнього руху йому надано не було. Згодом інспектор повідомив про те, що має намір розглядати справу про притягнення водія до адміністративної відповідальності за непред`явлення посвідчення водія, на що, як стверджує позивач, ним одразу було пред`явлено інспектору електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із за стосунку «ДіЯ», але працівник поліції не захотів дивитися на пред`явлені документи, відійшовши на деяку відстань, і почав щось друкувати.

Згодом, як зазначено в позовній заяві, інспектор повідомив, що вже розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності і виніс постанову, зі змістом якої ОСОБА_1 категорично не погоджується.

Тож оскільки, на переконання позивача, інспектором не доведено і, відповідно, в оскаржуваній постанові не відображено те, що зупинення транспортного засобу було зумовлено недотриманням ним ПДР України, підстави для застосування інспектором поліції санкції, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП, відсутні, а тому оскаржувана постанова серії ЕНА №3722504 від 24.12.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог чинного законодавства, а отже такою, що має бути скасована.

На адресу відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, копія позовної заяви разом з доданими до неї документами які ним були отримані.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

До Вінницького міського суду Вінницької області представником відповідача Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції у Вінницькій області Грінченком Д.М. 19.02.2025 було подано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, до якого в якості додатку було долучено відеозапис подій, які мали місце 24.12.2024, з портативного відеореєстратора.

Як зазначено відповідачем у відзиві, 24.12.2024 нарядом батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП під час патрулювання по вул. Українця Владислава в м. Хмільнику Вінницької області близько 16 год. 17 хв. було виявлено транспортний засіб Volvo, д.н.з. НОМЕР_1 , який не надав перевагу пішоходу на пішохідному переході, чим водієм було порушено вимогу п.18 Правил дорожнього руху України, на підставі чого поліцейським було подано сигнал водію про зупинку даного транспортного засобу.

Як стверджується у відзиві, після виконання вимог ч.3 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський відповідно до п.2.4 «а» пред`явив водію законну вимогу про надання для перевірки документів передбачених п.2.1 «а», «б», «ґ», а саме: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. Проте водій відмовився виконувати вимогу поліцейського та вищевказані документи не пред`явив. Тож поліцейським за допомогою ІКС «Інформаційний портал Національної поліції» було встановлено особу водія, ким виявився ОСОБА_1 , 1951 р.н.

В подальшому поліцейський роти №2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капрал поліції Ринсевич В.В. повідомив позивача, що відносно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.126 КУпАП, за фактом відмови пред`явити для перевірки документи, що підтверджують право керування та користування транспортним засобом. Позивача було ознайомлено із правами особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбаченими ст.268 КУпАП, та ст.63 Конституції України.

Встановивши всі обставини справи та факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським після розгляду справи було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., про що винесено відповідну постанову серії ЕНА №372254 від 24.12.2024.

Також представник відповідача у відзиві звертає увагу на те, що після зупинки транспортного засобу відповідно до п.п.2.4 «а» ПДР України пред`явлення водієм документів на вимогу працівника поліції є його обов`язком, а не правом, і не може бути обумовлено суб`єктивною позицією чи особливостями правосвідомості водія.

На підставі вищевикладеного представник відповідача вважає, що доводи позивача з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та безпідставності винесення оскаржуваної постанови не знаходять свого об`єктивного підтвердження та спростовуються наданим відеозаписом, а отже просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

За змістом ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 3722504 від 24.12.2024 в м. Хмільник, по вул. Українця Владислава (1-го Травня), 9, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем Volvo S80, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, поліса страхування.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно зі ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пункт 2.1 Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі серед іншого зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Адміністративним правопорушенням, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП визначається керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

З оглянутого відеозапису, наданого представником відповідача, вбачається, що 24.12.2024 в м. Хмільник, по вул. Українця Владислава працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб Volvo S80 у зв`язку із тим, що водій, керуючи ним, не надав перевагу в русі пішоходу, на що позивач категорично заперечив, оскільки вважає свої дії правомірними. Після тривалої суперечки, у зв`язку із оголошенням в регіоні повітряної тривоги у цей час, поліцейським було прийнято рішення про можливість обмежитись в даному випадку усним зауваженням.

Однак, щойно вищевказаний транспортний засіб почав рух, він знову був зупинений уже іншим інспектором патрульної поліції у зв`язку із тим, що водій почав рух не пристебнувшись ременем безпеки, що спростовує твердження позивача про те, що у той момент автомобіль ще був припаркований.

Також відеозаписом задокументовано неодноразові вимоги працівників патрульної поліції до водія пред`явити посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та відмову керманича виконати дані вимоги.

Як видно з відеозапису події, особу водія автомобіля Volvo S80 працівниками патрульної поліції було встановлено за допомогою ІКС «Інформаційний портал Національної поліції», а електронний документ із за стосунку «ДіЯ» водієм було пред`явлено уже під час винесення інспектором постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

Дані обставини також підтверджуються поясненнями інспекторів взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП Ринсевича В.В. та Кук І.М. від 25.02.2025, надісланими на адресу суду представником відповідача 03.03.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст.16 даного Закону водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Тобто, пред`явлення водієм вищевказаних документів на вимогу працівника поліції є його обов`язком, а не правом.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що із дослідного в судовому засіданні відеозапису неможливо встановити, який саме електронний документ пред`являвся ОСОБА_1 працівникам патрульної поліції. Однак пред`явлення його під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, тобто фактично після розгляду справи по суті, зважаючи на попередні неодноразові відмови водія пред`явити зазначені інспектором документи, свідчать про спроби водія уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України на учасників дорожнього руху покладено обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За змістом п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак, разом з тим, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд у відповідності до ст. 90 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку, що обставини,

викладені в позовній заяві ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження.

Отже, на переконання суду, постанова серії ЕНА № 3722504 від 24.12.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАПє законною, а тому у задоволенні даного позову слід відмовити.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI(зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 7, 9, 33, ч.2 ст.126, ст.ст. 222, 245, 247, 251, 258, 287 КУпАП, ст.ст. 2, 20, 72-77, 90, 132, 229, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух», Правилами Дорожнього руху України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №3722504 від 24 грудня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК