Справа № 140/9851/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/9851/24 пров. № А/857/6894/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Димарчук Т.М. у м. Луцьк) у справі № 140/9851/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за вимушений прогул,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ від 30.08.2024 №1886 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

визнати протиправним та скасувати наказ від 21.08.2024 №471 «Про застосування до працівників УПП у Волинській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

зобов`язати поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод УПП у Волинській області ДПП;

стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за вимушений прогул за період з 30.08.2024 до поновлення на службі.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що під час проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни Дисциплінарною комісією не взято до уваги та не встановлено, чи дійсно позивач вчинив дії в порушення Закону України «Про запобігання корупції», а притягнення до відповідальності з надуманих та неіснуючих порушень - є незаконним. Враховуючи наведене позивач вважає висновок службового розслідування про порушення ним службової дисципліни неповним та необ`єктивним, оскільки він не вчиняв дій, що підривають авторитет Національної поліції, не порушував покладених на нього обов`язків, не порушував законів України та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність поліції, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, посадової інструкції, та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції. Також позивач вказує, що інкриміноване йому у підозрі кримінальне правопорушення само по собі не є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що встановлені комісією в ході проведення службового розслідування, порушення стороною позивача не спростовані жодними доказами. Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність та законність своїх дій у застосуванні до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, в діях якого є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що його вина у вчиненні кримінальних правопорушень є недоведеною. Будь-якого рішення суду про визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення не існує. У той же час, позивач вказує, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 30.08.2024 - у Національній поліції України, що не заперечується відповідачем.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 26.09.2017 №385 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено начальником ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП (а.с.23).

17.07.2024 до сектору документального забезпечення УПП у Волинській області ДПП від старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові надійшов лист в якому повідомлялося, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 21.06.2024 № 0000449 за підозрою у вчиненні майором поліції ОСОБА_1 , начальником ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366 та частиною третьою статті 368 КК України (а.с.47).

Також, 17.07.2024 майору поліції ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366 та частиною третьою статті 368 КК України, що мало прояв в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей (а.с.53-56).

18.07.2024 т.в.о. начальника УПП у Волинській області ДПП було подано доповідну записку начальникові Департаменту патрульної поліції про призначення службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни, що має ознаки дисциплінарного проступку, окремим працівником УПП у Волинській області ДПП (а.с.57).

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції під 18.07.2024 №1484 призначено службове розслідування у формі письмового провадження, утворено склад дисциплінарної комісії та відсторонено майора поліції ОСОБА_1 начальника ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування (а.с.58).

Висновком службового розслідування від 01.08.2024 (а.с.90-110) було встановлено, що о 08:35 31.05.2024 за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» від ОСОБА_2 , надійшло повідомлення про ДТП без травмованих, зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події УПП у Волинській області ДПП від 31.05.2024 №2632, в якому зазначена наступна інформація: « 30.05.2024 приблизно о 20:00 год. залишив транспортний засіб Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 на парковці біля ТЦ «Імідж» та на даний час виявив пошкодження лівої дверки зі сторони водія, та пошкоджено скло від удару іншим транспортним засобом (марка та номерні знаки невідомі), якого немає на місці подій». На опрацювання зазначеного повідомлення о 08.36 31.05.2024 було призначено наряд «Цунамі-0105», працівники якого в електронному рапорті про виконання виклику зазначили наступне: «прибувши за вказаною адресою було встановлено що громадянин ОСОБА_2 30.05.2024 близько 20 год припаркував власний транспортний засіб Шкода Фабіа д.н.з. НОМЕР_2 по вулиці Рівненська 89, на парковці ТЦ «Імідж», повернувшись 31.05.2024 близько 08:30 ранку виявив пошкодження лівих дверей, розбите скло, вм`ятина та сліди лакофарбового покриття. В заявника відібрано пояснення, складено схему ДТП, матеріали передано у ВРОМ ДТП, письмової відповіді не потребує».

Так, в ході дослідження матеріалів кримінального провадження від 21.06.2024 №0000449, відповідно до витягу з ЄРДР щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення за частиною третьою статті 368 КК України, установлено наступне: « 19.06.2024 близько 11 год., перебуваючи в приміщенні УПП у Волинській області ДПП в м. Луцьку на вул. Залізнична, 15, начальник відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксенюк В.С., будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, всупереч інтересам служби, з корисливого мотиву, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, в ході спілкування з ОСОБА_3 , який цікавився з приводу причин розшуку працівниками поліції транспортного засобу HYUNDAI GALLOPER, номерний знак НОМЕР_3 , висловив незаконну вимогу про надання йому неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США за вжиття заходів щодо зняття вказаного транспортного засобу з розшуку. ОСОБА_3 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від надання ОСОБА_1 неправомірної вигоди потягне порушення законних прав та інтересів третьої особи - володільця та користувача транспортного засобу ОСОБА_4 , а саме, подальший розшук та затримання автомобіля, змушений був погодитись на вказану вимогу. Після одержання згоди на надання неправомірної вигоди ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3 про те, що для зняття автомобіля з розшуку йому необхідно скласти відносно будь-якої особи протоколи про адміністративні правопорушення, вказав підшукати таку особу та зателефонувати йому після цього. В подальшому, 03.07.2024 о 16 год. 48 хв. ОСОБА_1 перебуваючи поблизу приміщення УПП у Волинській області ДПП в м. Луцьку на вул. Залізнична, 15, продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне збагачення, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, всупереч інтересам служби, з корисливого мотиву, діючи умисно, і з метою одержання неправомірної вигоди для себе, на свою вимогу одержав від ОСОБА_3 грошові кошти, які останній передав з рук в руки ОСОБА_1 в сумі 100 доларів США, за вчинення в інтересах третьої особи ОСОБА_4 дій з використанням службового становища, а саме за вжиття заходів щодо зняття транспортного засобу HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 з розшуку.

З витягу з ЄРДР щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення за частиною першою статті 366 КК України встановлено наступне: «Так, ОСОБА_1 , о 16 год. 25 хв. 03.07.2014, перебуваючи в приміщенні УПП у Волинській області ДПП в м. Луцьк, на вул. Залізнична, 15, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 не керував 30.05.2024 автомобілем HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 , не був учасником дорожньо-транспортної пригоди 30.05.2024 о 23 год. 14 хв. на паркувальному майданчику ТЦ Імідж в м. Луцьку на вул. Рівненська, 89, з корисливого мотиву, з метою створення умов для зняття з розшуку автомобіля HYUNDAI GALLOPER, номерний знак НОМЕР_3 , умисно вніс, шляхом власноручного написання, до офіційного документу - протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 878773 від 03.07.2024 за статтею 122-4 КУпАП, завідомо неправдиві відомості в графах суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» про те, що ОСОБА_5 30.05.2024 о 23 год. 14 хв. на парковці ТЦ «Імідж» по вул. Рівненська, 89, що в м. Луцьку керував автомобілем HYUNDAI GALLOPER д.н.з. НОМЕР_3 , був учасником ДТП, місце якого залишив не повідомивши працівників поліції. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 , умисно, достовірно знаючи про те, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 878773 від 03.07.2024 за статтею 122-4 КУпАП відомості про суть адміністративного правопорушення є завідомо неправдивими, підписав зазначений протокол, тим самим завершивши його оформлення».

З метою відтворення подій, що мали місце за участі працівників поліції, та об`єктивного встановлення усіх обставин події за допомогою серверу для зберігання відеозаписів було встановлено відсутність будь-яких відеозаписів 03.07.2024, що могли б бути здійснені майором поліції ОСОБА_1 під час складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_5 . У свою чергу, відповідно до відомостей, наданих сектором зв`язку та телекомунікацій УПП у Волинській області ДПП від 19.06.2024 № 340, перша зміна та від 03.07.2024 № 368 перша зміна, установлено, що у ці дні портативні відеореєстратори на час виконання службових обов`язків працівниками ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП не отримувались.

Зазначене свідчить про неналежне дотримання майором поліції ОСОБА_1 окремих вимог Інструкції №1026.

Додатково, під час проведення службового розслідування за допомогою відкритих інтернет ресурсів, а саме засобів масової інформації платформи «Суспільне Луцьк» виявлено допис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Також на платформі «Конкурент» виявлено допис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Крім того, на розгляд дисциплінарної комісії було надано негативну службову характеристику на майора поліції ОСОБА_1 , відповідно до якої він за час проходження служби в УПП у Волинській області ДПП зарекомендував себе як працівник, який володіє та застосовує в роботі знання правового законодавства на середньому рівні. Проявляє себе як недостатньо компетентний працівник, який має теоретичну та практичну підготовку на середньому рівні і реалізовує свої потенційні можливості в практичній діяльності в неповній мірі. При виконанні службових завдань не проявляє ініціативу та наполегливість. Не бажає брати на себе відповідальність, перекладаючи її на інших працівників, намагається уникати прийняття рішень у складних ситуаціях. Недостатньо дисциплінований і невимогливий до себе працівник. На критичні зауваження реагує неспокійно. Службові обов`язки виконує незадовільно та потребує постійного контролю.

За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої та частини третьої статті 18, пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 5 розділу ІІ та пункту 2 розділу VII Інструкції №1026, абзаців другого, третього, п`ятого та шостого пункту 1 розділу ІІ Правил №1179, пунктів 1.4 та 1.7 розділу І посадової інструкції начальника ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 №3086, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до майора поліції ОСОБА_1 , слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі висновку та матеріалів службового розслідування начальником Департаменту патрульної поліції видано наказ від 21.08.2024 №471 «Про застосування до працівників УПП у Волинській області ДПП дисциплінарних стягнень» за вчинення дисциплінарного проступку до майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.112-113).

Наказом т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції від 30.08.2024 №1886 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.114).

Позивач, вважаючи протиправним наказ про звільнення, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 ст. 8 Закону № 580-VIII визначено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частиною 1 ст. 18 Закону №580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закон № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України» (далі - Закон № 2337-VIII).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

За ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Враховуючи зазначені вище приписи можна дійти висновку, що недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватись заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів Національної поліції.

Разом з цим, застосуванню такого заходи дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів Національної поліції має передувати службове розслідування.

Згідно з ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Звільнення поліцейського із служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок №893).

Розділом ІІ Порядку № 893 визначено підстави для проведення службового розслідування.

Так, відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктами 2, 4, 5 Розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні. У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Аналіз наведених правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є факт порушення службової дисципліни, необхідно встановити вину такої особи, за результатами проведення дисциплінарного провадження, також, необхідно виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку шкоду завдано ним.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що за результатами проведеного службового розслідування, Дисциплінарною комісією було складено висновок від 01.08.2024.

Так, в ході службового розслідування встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 21.06.2024 № 0000449 за підозрою у вчиненні майором поліції ОСОБА_1 , начальником ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366 та частиною третьою статті 368 КК України.

17.07.2024 майору поліції ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366 та частиною третьою статті 368 КК України, що мало прояв в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Встановлено, що ОСОБА_1 , маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, всупереч інтересам служби, з корисливого мотиву, діючи умисно, і з метою одержання неправомірної вигоди для себе, на свою вимогу одержав від ОСОБА_3 грошові кошти, які останній передав з рук в руки за вчинення в інтересах третьої особи ОСОБА_4 дій з використанням службового становища, а саме за вжиття заходів щодо зняття транспортного засобу HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 з розшуку. Крім того, позивач в подальшому з метою створення умов для зняття з розшуку транспортного засобу HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 , 03.07.2024, знаючи, що ОСОБА_5 30.05.2024 не керував транспортним засобом HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 , та не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.05.2024 на паркувальному майданчику біля ТЦ «Імідж», що на вул. Рівненська, 89, в м. Луцьку, власноруч умисно вніс до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №878773 від 03.07.2024 завідомо неправдиві відомості в графах «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» про те, що ОСОБА_5 30.05.2024 о 23 год. 14 хв. на парковці ТЦ «Імідж» по вул. Рівненська, 89, що в м. Луцьку керував автомобілем HYUNDAI GALLOPER д.н.з. НОМЕР_3 , був учасником ДТП, місце якого залишив не повідомивши працівників поліції. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 , умисно, достовірно знаючи про те, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 878773 від 03.07.2024 за статтею 122-4 КУпАП відомості про суть адміністративного правопорушення є завідомо неправдивими, підписав зазначений протокол, тим самим завершивши його оформлення.

Крім цього, висновком службового розслідування встановлено, що під час складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_5 позивач не вів безперервну відеозйомку, що в свою чергу давало б можливість об`єктивно встановити усі обставини події.

Причинами та умовами, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія вважала прояв недисциплінованості майором поліції ОСОБА_1 , ігнорування особистої відповідальності перед державою та суспільством.

У висновку службового розслідування вказано, що в ході проведення службового розслідування опитаний ОСОБА_1 , який пояснив, що він є чесною людиною, не вчиняв жодних корупційних дій, чи вчинків, які б дискредитували звання поліцейського. На теперішній час щодо нього здійснюється досудове розслідування ДБР за частиною третьою статті 368, частиною першою статті 366 КК України. Майор поліції ОСОБА_1 повідомив органам досудового слідства про те, що стосовно нього штучно створені докази в учинені тяжкого злочину і він неодмінно доведе свою невинуватість в судовому порядку. У зв`язку із тим, що на нього покладено обов`язок не розголошувати відомості досудового розслідування без дозволу слідчого та прокурора, більш детальної інформації ОСОБА_1 надати не зміг.

Положення ст.ст. 6, 18 Закону №580-VІІІ покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Із змісту Присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, слідує, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції та їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Разом з цим, твердження ОСОБА_1 про неправильне зазначення відповідачем номеру його посадової інструкції та помилки в пунктах інструкції не спростовують факт вчинення ним дисциплінарного проступку.

Таким чином, оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Позивач помилково вважає, що саме порушення проти нього кримінального провадження було підставою для дисциплінарної відповідальності і відсутність обвинувального вироку в кримінальній справі щодо нього свідчить про передчасність прийнятих наказів.

Так, спірні накази відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності обґрунтовані наявністю у його діях ознак дисциплінарного проступку. Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі КК України. Натомість, предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

За фактом одного і того самого діяння працівника поліції може бути притягнуто як до кримінальної, так і до дисциплінарної відповідальності, що є різними/самостійними видами юридичної відповідальності. У першому випадку визнати особу винною може тільки суд.

Водночас, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача хоч і прийнято на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

В контексті обставин цієї справи вирішення питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є компетенцією відповідача і кваліфікація скоєного як дисциплінарного проступку не може вважатися доведенням вини особи (визнання винним) у вчиненні кримінального правопорушення.

Звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування. При цьому, проведення такого розслідування та встановлення обставин законодавцем віднесено до компетенції відповідача.

Відтак, доводи позивача про відсутність обвинувального вироку в кримінальній справі не можуть братись колегією суддів до уваги.

Таким чином, підставою для звільнення позивача стала реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах Касаційного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі № 300/1406/19, від 24.03.2020 у справі № 804/177/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції, надаючи аналіз висновку службового розслідування та оспорюваним наказам, вважає вірним висновок суду першої інстанції, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, що мало наслідком звільнення з органів поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Застосоване дисциплінарне стягнення відповідає тяжкості проступку та обставинам, за яких його скоєно. При цьому керівником при обранні виду дисциплінарного стягнення було враховано всі критерії, передбачені Дисциплінарним статутом через що відповідачем було обрано крайній захід дисциплінарного впливу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі № 140/9851/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула