Справа № 466/3051/25
Суддя: Едер П. Т.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/3051/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом адвоката Березки Ярослава Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України у Львівській області, Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції України у Львівській області про скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

02 квітня 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява адвоката Березки Ярослава Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України у Львівській області, Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції України у Львівській області про скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що оскаржуваною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Позивач вказує, що відповідно до постанови 26.03.2025 року о 08:22 год. в с. Милятичі, вулиця Центральна, 1 ОСОБА_1 керувала составом транспортних засобів MERCEDES-BENS 709, д.н.з. НОМЕР_1 не маючи відповідної категорії С1, чим порушила п. 2.1 «а» ПДР керування Т3 особою, яка не має права керування таким Т3, кваліфікація ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Оскаржувану постанову вважають протиправною, адже вказаного правопорушення ОСОБА_1 не вчиняла. Після зупинки автомобіля, поліцейський, майже відразу, прийнявши рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не проводячи фактичного розгляду справи, без зазначення доказів правопорушення, виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 126 КУпАП. Поміж іншим зазначив, що згідно п.5 пунктом 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року №184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» встановлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, СІ на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В. Згідно п. 4 Положення № 340 до категорії С1 відносяться транспортні засоби, призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), а до категорії С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), що дозволяло ОСОБА_1 керувати таким транспортним засобом.

Зазначають, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, відповідачем не надано, тверджень позивача не спростовано.

Разом з тим, з аналізу фактичних обставин справи встановлено, що згідно п. 3 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» водіям транспортних засобів категорій В, С, С, В1, Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

У даному випадку, з урахуванням пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», якою встановлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В, така маса становить 7 500 кг.

Зазначені вимоги нормативних актів інспектором поліції було проігноровано, зважування автомобіля не проводилось, що свідчить про передчасність прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Так, автомобіль MERCEDES-BENS 709, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 відноситься до категорії вантажних, фургон малотоннажний, маса без навантаження 4000 кг., повна маса - 7000 кг., що підтверджується даними з реєстраційної картки на транспортний засіб.

Автомобіль MERCEDES-BENS 709, д.н.3. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 рухався в с. Милятичі. ОСОБА_1 має посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій В1, В, С, ксерокопія якого долучена до матеріалів справи.

Посвідчення водія категорії С дозволяють керування повноцінними вантажними автомобілями, фурою з максимальною масою автомобіля більше ніж 7,5 тонн; категорія С1 відкривається для управління середніми вантажними автомобілями, масою 3,5 7,5 тони.

У водія ОСОБА_1 є дозвіл на керування з відкритими категоріями В, В1 та С, вона керував автомобілем MERCEDES-BENS 709, д.н.3. НОМЕР_1 . Вага автомобіля згідно реєстраційних документів складає 4000 кг, з навантаженням, загалом маса автомобіля з причепом становила 7 000 кг.

Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», то п. 1-1 вказаної Постанови зазначено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В, відповідно особа, яка має допуск на керування автомобілями категорії В1, В, С, має право керувати транспортними засобами повна маса яких становить 3,5 - 7,5 тони., на час воєнного стану, оголошеного у нашій державі та категорії С1.

Аналізуючи обставини справи приходять до висновку, що винуватість водія ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом, не маючи відповідної категорії - "С1", викликає розумні сумніви, з огляду на те, що з урахуванням воєнного стану у нашій державі і дозволу на керування вантажними автомобілями водіїв категорії В, керування автопоїздом водієм, у якого відкриті категорії С та С1, не є порушенням вимог п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху та не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що її дії здійснені без жодних порушень, тому відсутній склад адміністративного правопорушення, і, як наслідок, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Березка Я. О. не з`явилися, 01.05.2025 на адресу суду представник подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задовольнити та розгляд справи проводити у їх відсутності.

У судове засідання представник відповідача Головного управління національної поліції України у Львівській області не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, відзив на адресу суду не надходив.

У судове засідання представник відповідача Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції України у Львівській області не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, відзив на адресу суду не надходив.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Cуд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Відповідно до постанови 26.03.2025 року о 08:22 год. в с. Милятичі, вулиця Центральна, 1 ОСОБА_1 керувала составом транспортних засобів MERCEDES-BENS 709, д.н.з. НОМЕР_1 не маючи відповідної категорії С1, чим порушила п. 2.1 «а» ПДР керування Т3 особою, яка не має права керування таким Т3, кваліфікація ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

В той же час, з матеріалів справи встановлено, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не надано.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За нормою ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

В судове засідання представники відповідачів не з`явився, крім того не представили суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надали документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 524/9827/16-а зазначено, що у випадку невжиття працівником поліції заходів щодо надання водію можливості скористатися послугам адвоката під час оформлення справи про адміністративне правопорушення, поліцейський порушує права водія, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтоване, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії ЕНА №4354929 від 26.03.2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Керуючись ст. ст. 77, 162, 205, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

позов адвоката Березки Ярослава Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України у Львівській області, Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції України у Львівській області про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4354929 Львівське районне управління поліції № 2 Головне управління національної поліції України у Львівській області від 26.03.2025 року щодо ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції України у Львівській області, , Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції України у Львівській області в рівних частинах, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції України у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів, площа Генерала Григоренка, 3.

Відповідач: Львівське районне управління поліції №2 Головне управління національної поліції України у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 65.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, а особою, яка не була у судовому засіданні з моменту отримання копії рішення.

Суддя П. Т. Едер