Справа № 500/4054/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4054/24 пров. № А/857/27429/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі №500/4054/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Подлісна І.М., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення 26 вересня 2024 року),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ( далі ГУ ПФУ в Тернопільській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 листопада 2023 року позивач звернувся із відповідною заявою до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) у м.Борщів Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області і 14 листопада 2023 року йому була призначена пенсія за віком з 10 жовтня 2023 року у розмірі 2520 грн.

В лютому 2024 року позивач отримав лист вих.№ 1900-0503-8/5976 від 5 лютого 2024 року, в якому відповідач повідомляє, що за результатами повторної перевірки правильності призначення пенсії у відповідності до документів, які долучені ним до заяви, поданої на призначення пенсії, встановлено переплату пенсії у зв`язку з наданням недостовірних даних у документах, на підставі яких було встановлено та здійснено виплату пенсії, а тому він не мав права на призначення пенсії з 10 жовтня 2023 року. У листі відповідач також повідомляє, що надміру виплачені суми пенсії можуть бути ним повернуті. 16 квітня 2024 року позивач повернув отриману з 10 жовтня 2023 року до 1 січня 2024 року пенсію у сумі 6828,39 грн.

Не отримавши повної відповіді щодо результатів проведення повторної перевірки первинних документів, позивач вчергове звернувся до відповідача за роз`ясненнями. У листі, датованому 18.04.2024 № 4147-3784/с-02/8-1900/24, відповідач вчергове зіслався на вимоги статей 24, 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, та вказав, що за результатами повторної перевірки документів моєї електронної пенсійної справи з`ясовано, що записи про періоди роботи в МП «Діана» в трудову книжку внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація про страховий стаж до 2006 року відсутня. Таке рішення відповідача позивач вважав протиправним.

Отримавши третій лист від відповідача від 21.06.2024 № 1900-0304-8/24829, в якому більш повно роз`яснено підстави припинення виплати призначеної пенсії, позивач зазначив, що вказана в листах підстава припинення виплати пенсії: «В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація про страховий стаж до 2006 року відсутня» - також є безпідставною.

Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15 січня 2024 № 57, яким припинено виплату пенсії за віком, призначеної 14.11.2023 року за заявою ОСОБА_1 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі №500/4054/24 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15 січня 2024 № 57, яким припинено виплату пенсії за віком, призначеної 14.11.2023 року за заявою ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді директора малого підприємства «Діана» із 22 жовтня 1992 року по 31 березня 2003 року відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 18 серпня 1986 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за даними трудової книжки у період з 22.10.1992 по 10.03.1998 та з 08.04.1998 по 31.03.2003 позивач працював в МП «Діана». Записи про періоди роботи завірені печаткою МП «Діана», на якій не зазначено код ЄДРПОУ.

За інформацією наданою листом Головного управління статистики в Тернопільській області запис про ліквідацію малого підприємство «Діана» згідно відомостей з ЄДРПОУ датується 28.09.1995 року (лист Головного управління статистики у Тернопільській області від 21.12.2023 № 02.1-05/2012-23 додається). В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування стосовно позивача немає даних про суми заробітку для нарахування пенсії за період роботи в МП «Діана». За період діяльності згаданого підприємства інформація про сплату збору до Пенсійного фонду України також відсутня.

Тому, рішення щодо зарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача прийнято з урахуванням вищезазначеного після всебічного та об`єктивного розгляду документів, враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверд. Постановою Державного комітету статистики СРСР №5-24/26 від 12.05.1986.

За загальним правилом погосподарський облік вівся в погосподарських книгах, а основним об`єктом погосподарського обліку було домогосподарство об`єкт, члени якого мали реєстрацію місця проживання на території населеного пункту.

Позивач правом подання відзиву не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 11 листопада 2023 року позивач звернувся із відповідною заявою до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) у м.Борщів Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області і 14 листопада 2023 року йому була призначена пенсія за віком з 10 жовтня 2023 року у розмірі 2520 грн.

Відповідно до форми PC-право № ПС 57 від 14.11.2023 року, зараховано 31 рік 8 місяців 17 днів страхового стажу, з яких 22 роки 3 місяці 22 дні страховий стаж до 01.01.2004 року і 9 років 4 місяці 25 днів страховий стаж після 01.01.2004 року.

В лютому 2024 року позивач отримав лист вих.№ 1900-0503-8/5976 від 5 лютого 2024 року, в якому відповідач повідомляє, що за результатами повторної перевірки правильності призначення пенсії у відповідності до документів, які долучені ним до заяви, поданої на призначення пенсії, встановлено переплату пенсії у зв`язку з наданням недостовірних даних у документах, на підставі яких було встановлено та здійснено виплату пенсії, а тому він не мав права на призначення пенсії з 10 жовтня 2023 року. У листі відповідач також повідомляє, що надміру виплачені суми пенсії можуть бути ним повернуті.

Позивач звернувся до відповідача за роз`ясненнями. У листі, датованому 14.03.2024 року № 2882-1912/с-02/8-1900/24, відповідач, посилаючись на вимоги статей 24, 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, вказав: що за результатами повторної перевірки документів моєї електронної пенсійної справи з`ясовано, що записи про періоди роботи в МП «Діана» в трудову книжку внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація про страховий стаж до 2006 року відсутня.

В цьому ж листі звертається увага на те, що:

1/ Для підтвердження страхового стажу ОСОБА_1 надавалася архівна довідка про нараховані суми заробітної плати за період роботи з жовтня 1992 року по березень 2003 року в малому підприємстві «Діана», видана комунальною установою «Трудовий архів» Борщівської міської ради від 17 жовтня 2023 року №255/03-03. Однак відповідно до листа Головного управління статистики в Тернопільській області отримано інформацію, що МП «Діана» ліквідовано 28 вересня 1995 року, та відповідно до службової записки відділу забезпечення наповнення бюджету фінансово-економічного управління від 08 січня 2024 року № 18/08-18, отримана інформація про дату реєстрації підприємства 19.12.1993

2/ За період діяльності інформація про сплату збору до Пенсійного фонду України малим підприємством «Діана» відсутня.

У висновку - виходячи з отриманої відповідачем інформації вбачається необхідність проведення повторної перевірки первинних документів, зокрема, відомостей про нарахування заробітної плати. Вказано, що архівну довідку від 17 жовтня 2023 року №255/03-03 направлено до відділу організації та координації контрольно-перевірочної роботи для проведення зустрічної перевірки.

Також у листі резюмується, що за матеріалами пенсійної справи переглянуто тривалість страхового стажу та встановлено, що без врахування стажу, набутого в малому підприємстві «Діана» право на призначення пенсії з 10 жовтня 2023 року відсутнє. Відповідно, виплату пенсії припинено з 01.01.2024 року.

16 квітня 2024 року позивач повернув отриману з 10 жовтня 2023 року до 1 січня 2024 року пенсію у сумі 6828,39 грн.

Не отримавши повної відповіді щодо результатів проведення повторної перевірки первинних документів, позивач вчергове звернувся до відповідача за роз`ясненнями. У листі, датованому 18.04.2024 року № 4147-3784/с-02/8-1900/24, відповідач вчергове зіслався на вимоги статей 24, 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, та вказав, що за результатами повторної перевірки документів моєї електронної пенсійної справи з`ясовано, що записи про періоди роботи в МП «Діана» в трудову книжку внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація про страховий стаж до 2006 року відсутня. Таке рішення відповідача позивач вважав протиправним.

Отримавши третій лист від відповідача від 21.06.2024 року №1900-0304-8/24829, в якому більш повно роз`яснено підстави припинення виплати призначеної пенсії, позивач зазначив, що вказана в листах підстава припинення виплати пенсії: «В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація про страховий стаж до 2006 року відсутня» - також є безпідставною.

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15 січня 2024 року № 57 позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», порушено і відновити його можна шляхом визнання протиправним рішення відповідача щодо припинення виплати призначеної позивачу 14.11.2023 року пенсії за віком, зобов`язання відповідача зарахувати до його страхового стажу період роботи на посаді директора малого підприємства «Діана» за період із 22 жовтня 1992 року по 31 березня 2003 року відповідно до записів у трудовій книжці, та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV, який набрав законної сили з 01.01.2004.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, вірно зазначено судом першої інстанції, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

За період роботи позивача в МП «Діана», діяли: до 29 липня 1993 року Інструкція «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затверджена Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162; Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи - роботодавця.

Судом першої інстанції вірно зазначив і суд апеляційної інстанції погоджується, що листи відповідача не містять доказів того, що дані трудової книжки позивача, виданої 18 серпня 1986 року, містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки, такі як: «Записи про періоди роботи в МП «Діана» завірені печаткою, на якій не зазначено код ЄДРПОУ», та «В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація про страховий стаж до 2006 року відсутня», не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.

Позивач не може нести відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок.

Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд наголошував, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н ОВ И В:

Апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі №500/4054/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін