Справа № 340/4409/24
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 340/4409/24

адміністративне провадження № К/990/46496/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Єзерова А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2024 (головуючий суддя: Чепурнов Д.В., судді: Сафронова С.В., Коршун А.О.) у справі № 340/4409/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

У липні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУПФУ в Кіровоградській області або відповідач), в якому просив:

визнати протиправними дії ГУПФУ в Кіровоградській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796;

зобов`язати відповідача провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 7763,17 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 з 01.03.2021 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» (далі - Постанова № 127), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі - Постанова № 118), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі - Постанова № 168), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі - Постанова № 185) та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2021.

Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 17.07.2024 позов задовольнив:

визнав протиправними дії ГУПФУ в Кіровоградській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796;

зобов`язав ГУПФУ в Кіровоградській області провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 7763,17 грн. на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 з 01.03.2021 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 127, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 118, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 № 185 та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2021.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 05.11.2024 скасував рішення суду першої інстанції і ухвалив нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувану постанову і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 08.01.2025 відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2025 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не провів індексацію пенсії позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV із застосуванням коефіцієнтів збільшення, установлених Постановами КМУ № 127, № 118, № 168 та №185 за 2021 - 2024 роки.

Відповідач позов не визнав. Зазначає, що позивач з 28.11.2019 отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, яка була обчислена в розмірі пенсії за віком на умовах Закону №1058-IV, а саме у 2020 році було застосовано середній заробіток в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017-2019, який становив - 7763,17 грн.

Відтак, оскільки цей розмір є більшим за розміри показників середньої заробітної плати, які підлягають застосуванню при проведенні перерахунку пенсії з урахуванням її індексації відповідно до статті 42 Закону № 1058-IV, а саме: 5426,60 грн з 01.03.2021, 6186,32 грн з 01.03.2022, 7405,03 грн з 01.03.2023 і 7565,75 грн з 01.03.2024, ГУПФУ в Кіровоградській області позивачу було призначено відповідні надбавки до пенсії, які виплачуються в розмірах, визначених Постановами КМУ №127 (100 грн з 01.07.2021), № 118 (135 грн), № 168 (100 грн).

З 01.03.2024 позивачу було застосовано індексацію заробітку (масовий), збільшений на коефіцієнт відповідно до Постанови № 185, в результаті якого розмір пенсії позивача збільшився на 8,04 грн та становив 4 917,00 грн.

Таким чином, відповідач вважає, що перерахунок пенсії проведений у відповідності до вимог законодавства.

Також відповідач покликається на пропуск позивачем строку звернення до суду.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач з 28.11.2019 отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, яка була обчислена в розмірі пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-IV, із застосуванням середнього заробітку в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, в розмірі 7763,17 грн (2017-2019 роки).

З 01.07.2021 позивачу було проведено індексацію пенсії в сумі 100 грн, з 01.03.2022 в сумі 135 грн, з 01.03.2023 в сумі 100 грн та з 01.03.2024 у сумі 8,04 грн.

Листом від 29.05.2024 № 5473-5224/М-02/8-1100/24 ГУПФУ в Кіровоградській області було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням індексації її розміру.

Одночасно позивача було проінформовано, що здійснення перерахунку його пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки (3764,40 грн), збільшеного на коефіцієнти 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796, не призводить до збільшення розміру пенсії.

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в 2021 році та під час перерахунку пенсії позивача з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 не провів її індексацію із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в 2021 році - 1,11, в 2022 році - 1,14, в 2023 році - 1,197 та в 2024 році - 1,0796.

Також суд першої інстанції визнав доводи відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки такими, що суперечать частині другій статті 42 Закону №1058-IV, якою закріплено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Суд апеляційної інстанції також визнав необґрунтованими доводи пенсійного органу щодо пропуску строку звернення до суду, зазначивши, що строк необхідно обчислювати з дати отримання позивачем листа, з якого останній фактично дізнався про порушення своїх прав.

Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що при обчисленні пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону № 1058-IV у 2020 році, відповідач застосував середній заробіток в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017-2019, який становив 7763,17 грн.

Апеляційний суд констатував, що цей розмір є більшим за розміри показників середньої заробітної плати, які підлягають застосуванню при проведенні перерахунку пенсії з урахуванням її індексації відповідно до статті 42 Закону №1058-IV, а саме: за 5426,60 грн (з 01.03.2021), 6 186,32 грн (з 01.03.2022), 7 405,03 грн (з 01.03.2023), відтак правові підстави для проведення індексації пенсії позивача у 2021-2023 році не виникли.

Щодо індексації пенсії позивача на підставі Постанови КМУ № 185 суд апеляційної інстанції зазначив, що розрахований з метою індексації пенсії показник середньої заробітної плати у 2024 році становив 7994,47 грн (7405,03 х 1,0796), в той час як пенсію позивачу призначено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017 - 2019 роки в розмірі 7763,17 грн.

Суд апеляційної інстанції констатував, що відповідач провів індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати у розмірі 7994,47 грн.

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: чи підлягають перерахунку пенсії у зв`язку з щорічною індексацією, які призначені відповідно до Закону № 1058-IV у 2020-2023 роках, відповідно до частити другої статті 42 цього Закону та Порядку № 124, та відповідних постанов Кабінету Міністрів України, шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії та який саме показник потрібно збільшувати при проведені перерахунку пенсії у зв`язку з щорічною індексацією: показник станом на 01.10.2017, послідовно збільшений на відповідні коефіцієнти у 2019-2023 роках чи той показник, який використовувався при обчислені розміру пенсії при її призначенні.

Водночас у судах першої та апеляційної інстанцій існує неоднаковий підхід до вирішення такої категорії справ.

У свою чергу, скаржник вважає, що відповідач протиправно не здійснив індексацію його пенсії у 2021 - 2024 роках із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796 відповідно.

Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить залишити оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Відповідач наполягає, що перерахунок пенсії позивача у зв`язку з індексацією у 2021, 2022, 2023 та 2024 роках проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також відповідач покликається на пропуск позивачем строку звернення до суду, що є підставою для залишення частини позовних вимог без розгляду.

Від скаржника на адресу Верховного Суду надійшли письмові пояснення у справі, в яких останній просив приєднати та відповідно врахувати при розгляді цієї справи Науково-правовий висновок щодо перерахунку пенсій у зв`язку з щорічною індексацією, Висновок науково-правової експертизи нормативного забезпечення порядку проведення індексації пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV, а також Висновок науково-правової експертизи, проведеної у відповідності до Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу», підготовлених на замовлення Адвокатського бюро «ІВАНА ХОМИЧА».

Також у цих поясненнях позивач просив врахувати правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Додатково на адресу Верховного Суду від скаржника надійшли письмові пояснення у справі, в яких останній просив врахувати при розгляді справи висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 13.01.2025 у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 у справі № 200/24248/24, від 27.01.2025 у справі №620/7211/24, від 28.01.2025 у справі № 400/4663/24, від 28.01.2025 у справі №120/1483/24.

Позивач також наголосив, що у випадку, якщо Суд дійде висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин строків звернення до суду, встановлених статтею 122 КАС України, то такі мають стосуватись лише періоду, з якого має бути перерахована та виплачена пенсія, та в жодному випадку не можуть поширюватися на позовні вимоги щодо застосування самих коефіцієнтів за попередні роки, оскільки розмір поточної пенсії позивача має бути збільшений на всі коефіцієнти, починаючи з 01.03.2021, але перерахунок та виплата пенсії мають бути проведені в межах строку звернення до суду (шість місяців до дня звернення до суду).

Окремо позивач наголосив, що у разі задоволення його позову, в резолютивній частині постанови мають бути відображені позовні вимоги саме в такому формулюванні, як вони заявлені в позові.

VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою - другою статті 341 КАС України, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам сторін, висловленим у касаційній скарзі та відзиві на неї, Верховний Суд виходить з такого.

Спірним питанням, яке слід вирішити у межах розгляду цієї справи, є порядок проведення індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796.

Колегія суддів установила, що Верховний Суд вже розглядав справи з подібними правовідносинами та, зокрема, у постанові від 13.01.2025 у справі №160/28752/23 дійшов висновку про те, що індексація пенсій згідно із Законом № 1058-IV має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника на 01 жовтня 2017 року, як це передбачено Порядком №124.

Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що у випадку суперечності між законом і підзаконним актом, застосуванню підлягає закон, як акт вищої юридичної сили.

З огляду на це, у пункті 47 постанови від 13.01.2025 Верховний Суд зазначив, що вказаний Порядок у частині, яка визначає індексацію лише від базового показника за 2017 рік, суперечить Закону, а отже, не підлягає застосуванню в частині, що виходить за межі приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 15.04.2025 в справі № 200/5836/24 не знайшла підстав для відступу від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23 та інших постановах, де він застосований.

Зокрема, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначила:

« 83. Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону №1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:

показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);

показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).

94. Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020 - 2023 роках згідно з Законом № 1058-IV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV. Застосуванню також підлягають відповідні постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22 лютого 2021 року № 127, «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року № 118, «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 року № 168.

95. Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV.

96. З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами судова палата доходить висновку, що застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV положень пункту 5 Порядку № 124, є протиправним.

97. З врахуванням вищевикладеного, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії».

Таким чином, індексація пенсій у 2021-2024 роках повинна проводитись відповідно до Постанов КМУ № 127, № 118, № 168, № 185, Порядку № 124 та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, відповідно.

Отже, застосовуючи наведені вище висновки Верховного Суду до обставин цієї справи, колегія суддів констатує, що Управління, здійснюючи перерахунок пенсії позивачу на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, встановивши йому щомісячну доплату до пенсії у 2021- 2024 роках, замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача в частині непроведення позивачу індексації пенсії у 2021- 2024 роках, натомість суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення законодавства, що зумовило скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що право на індексацію пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, встановленим процесуальним законом.

Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Так, відповідно до частин першої, другої та третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Звернувшись до суду з цим позовом через «Електронний суд» 02.07.2024 (зареєстровано судом 03.07.2024) позивач заявив вимоги про зобов`язання відповідача здійснити індексацію його пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з 01 березня 2021 року у розмірі 1,11, з 01 березня 2022 року у розмірі 1,14, з 01 березня 2023 року у розмірі 1,197, з 01 березня 2024 року - 1,0796 та у зв`язку із цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01 березня 2021 року.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема, статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

У справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про те, що індексація у 2021- 2024 роках позивачеві фактично не нараховувалася, тому відсутні підстави для застосування норми щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.

Колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом 02.07.2024 його права можуть бути захищені судом з 02.01.2024 - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, а не з 01.03.2021, як задовольнив суд першої інстанції, у зв`язку з чим рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 в частині задоволених позовних вимог щодо необхідності провести позивачу виплату недоотриманих сум пенсії з 01.03.2021 підлягає скасуванню з залишенням в цій частині позовних вимог за період до 01.01.2024 без розгляду відповідно до статті 123 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 27.01.2025 у справі № 200/422/24, від 11.02.2025 у справі №280/3620/24, від 24.03.2025 у справі № 380/11333/24, від 08.04.2025 у справі №260/4303/24 та від 17.04.2025 у справі № 560/10041/24.

У решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 є законним і обґрунтованим.

VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги позивача.

ІХ. СУДОВИЙ ЗБІР

Згідно частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на результат касаційного розгляду та наявність документально підтвердженої інформації про сплату позивачем судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1937,92 грн (квитанція № 2538-7297-0361-0915 від 20.12.2024), такий має бути стягнутий на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2024 у справі №340/4409/24 скасувати повністю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за період з 01.03.2021 по 01.01.2024 залишити без розгляду.

У решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 340/4409/24 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) сплачений судовий збір у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

Я. О. Берназюк

А. А. Єзеров