Справа № 440/5565/25
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 квітня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/5565/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №153 від 22 серпня 2024 року "Про результати службового розслідування", в частині застосування суворої догани за неналежне виконання службових обов`язків, відповідно до пункту в) статті 48,55 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, за порушення під час укладання договору підряду №15-юр/22 від 13 жовтня 2022 року вимог п. 2.6. - 2.10 наказу Міністерства оборони України №500 від 29 грудня 2020 року, які регламентують порядок підготовки та погодження проектів договорів, а також п.3.1.3. Положення про військове(корабельне) господарство Збройних сил України;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити недоплачену частину зменшеної премії за серпень 2024 року.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В ході з`ясування вищенаведених питань суддею встановлено наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Виходячи із суті предмету спору у цій справі, строком для звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що зі змістом оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №153 від 22 серпня 2024 року "Про результати службового розслідування" він ознайомився лише 23 лютого 2025 року.

При цьому доказів на підтвердження цієї обставини суду не надає.

Натомість, в матеріалах позовної заяви міститься лист військової частини НОМЕР_1 від 07 жовтня 2024 року № 553/5467 про надсилання матеріалів службового розслідування, в тому числі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №153 від 22 серпня 2024 року "Про результати службового розслідування", адвокату Бондарцю Д.І. на його адвокатський запит щодо ОСОБА_1 і, як зазначає сам позивач, вказані документи отримані адвокатом 17 жовтня 2024 року.

Таким чином, про порушення свого права у зв`язку із винесенням наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №153 від 22 серпня 2024 року "Про результати службового розслідування" позивач повинен був дізнатися (мав таку можливість) ще в жовтні 2024 року.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, було неодноразовим предметом розгляду Верховним Судом, зокрема у справі № 340/341/23 (постанова від 21 вересня 2023 року) та у справі № 480/6083/23 (постанова від 18 липня 2024 року) де Верховний Суд зазначив, що: "Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. За загальним правилом початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду".

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зауважує, що критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Суд наголошує на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)."

Поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, а відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим.

У цій справі позивач звернувся до суду із пропуском установленого законом строку (як з дати обчислення строку -17 жовтня 2024 року, так і з дати обчислення строку - 23 лютого 2025 року), при цьому звернення до суду з цим позовом напряму залежало від його волевиявлення та власних дій позивача, а ті причини, які, на думку позивача, завадили йому звернутися до суду у встановлений процесуальним законом строк, мають виключно суб`єктивний характер.

Доказів на підтвердження наявності обставин, які були об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили звернення до суду у строк, який пропущено, до матеріалів позовної заяви (заяви про поновлення строку звернення) не додано.

Довід позивача стосовно того, що стан його здоров`я не дозволяв йому звернутися до суду протягом строку, який був пропущений позивачем, суд відхиляє як такий, що документально не підтверджений, адже надані позивачем до позовної заяви медичні документи не містять ані відомостей щодо наявності обставин, які перешкоджали позивачу протягом періоду, який був пропущений, звернутися до суду самому або через представника, ані відомостей щодо наявності обставин, які перешкоджали позивачу звернутися до суду самому або через представника, протягом (всього) періоду, який був пропущений.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання поважними підстав пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява не відповідає вимогам статті 122 КАС України.

Відповідно до частини першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати неповажними підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліку упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недолік необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом із зазначенням інших підстав для поновлення строку з доказами поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліку позовної заяви вона буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Н.І. Слободянюк