Справа № 359/2674/25
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/55/2025
Справа № 359/2674/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 травня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Бокей А.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2025 року представник позивача адвокат Мамедов Васиф Нуру огли звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом, яким просив суд визнати протиправним та скасувати рішення №1 від 18 лютого 2025 року Бориспільського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про примусове повернення до країн походження або третьої країни іноземця, або особи без громадянства громадянина Туреччини ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 лютого 2025 року під час проведення перевірки документів працівниками Бориспільського об`єднаного ЦМУ ДМС у м. Києві та Київ-ській області відносно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, також було прийняте рішення про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни до 18 березня 2025 року. Так, 15 серпня 2024 року позивач прибув в Україну до своєї нареченої з метою одруження, документів для отримання дозволу на імміграцію оформлення посвідки чи продовження строку перебування на території України не подавав, з питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до відповідних органів не звертався. Позивач має адресу місця проживання : АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 вважає, що рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 18 лютого 2025 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни є протиправним та таким, що підлягає скасуванню виходячи з наступного. Так, в протоколі про адміністра-тивне правопорушення ПР МКО 002521 та постанові ПН МКО 002523 від 18лютого 2025 року немає жодного підпису позивача, дані документи складено за відсутності перекладача. Тому, незрозуміло чи був позивач при їх складанні та чи усвідомлював позивач який документ відносно нього було складено. Копію рішення ОСОБА_3 не отримував. Штраф у розмірі 5100 грн. позивач сплатив. При таких обставинах, позивач та представник позивача вважають, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

02 квітня 2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача Мироненко О., яким представник заперечував проти задоволення адміністративного позову та просив у його задоволенні позову відмовити. Так, 18 лютого 2025 року співробітниками Бориспіль-ського ОВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було виявлено позивача, який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, правила перебування іноземців на території України, а саме: перевищення встановленого строку перебування більш ніж на тридцять днів, а так само проживання без документів на право проживання в Україні. Дата останнього перетину кордону 15 серпня 2024 року (через ПП «Порубне»). Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додатко-вого захисту в Україні до компетентних органів у встановленому законом порядку не звертався - будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України позивач не вживав. Так, позивачем було порушено вимоги ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був присутній перекладач Мамадов Орхан. 18 лютого 2024 року завідувачем сектору протидії нелегальній міграції Бориспільського ОВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Мироненком О.П за порушення, передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МК0 № 002521 щодо громадянина Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким порушено правила перебування іноземців в Україні, а саме: перевищення встановленого строку перебування більш ніж на тридцять днів, а так само проживання без документів на право проживання в Україні. Про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу було відомо, що підтверджується його підписом у протоколі, де, окрім цього, своїм підписом зазначив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення просить провести без його участі. Встановлені обставини, а саме: нелегальне становище, відсутність у позивача підстав для подальшого перебування на території України свідчать про порушення вимоги ст. 4, ст. 15 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 18 лютого 2024 року заступником начальника Бориспільського ОВ ЦМУ ДМСу м. Києві та Київській області було розглянуто матеріали адміністративної справи відносно позивача та винесено постанову серії ПН МКО № 02523 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100, 00 гривень. Враховуючи викладене, безпідставним є твердження позивача про протиправність рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про примусове повернення.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважен.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повно-важень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громад-ський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Турецької Республіки, що підтверджується копією ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , виданий 25 квітня 2017 року, орган видачі ГЮРСУ (а.с. 10-11).

18 лютого 2025 року Бориспільським об`єднаним відділом ЦМУ ДМ у м. Києві та Київській області прийнято рішення №1 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Туреччини, ОСОБА_1 (а.с. 12-13).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що 18 лютого 2025 року завідувачем сектору протидії нелегальної міграції Бориспільського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області в м. Бориспіль по вул.Сергія Камінського, 11 виявлено громадянина Туреччини, ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживання на території України без документів на право проживання (пере-бування) в Україні.

Під час проведення перевірки документів встановлено, що громадянин Туреччини, ОСОБА_1 прибув в України до своєї нареченої, але у зв`язку з незнанням міграційного законодавства України прострочив термін перебування та вчасно не виїхав. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 12-13).

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України працівник-ками Бориспільського об`єднаного відділу ЦМУДМС у м. Києві та Київській області відносно громадянина Туреччини, ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП (ПР МКО № 002521 від 18 лютого 2025 року).

Відповідно постанови заступника начальника відділу Бориспільського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 203 КУпАП (ПР МКО № 002523 від 18 лютого 2025 року), громадянина Туреччини, ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. (а.с. 14).

Позивачем сплачено штраф у розмірі 5100,00 грн., відповідно до постанови ПР МКО №002523 від 18 лютого 2025 року. Наведене підтверджується копією квитанції від 25 лютого 2025 року, код квитанції : 348076 (а.с. 16).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

В силу положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначе-ні Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 203 КУпАП перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні не більш як на 30 днів, а так само недодержання ними встановлених законодавством вимог транзитного проїзду через територію України або вимог декларування чи реєстрації місця проживання (перебування) - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документа-ми, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержував-тися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

В силу частини 1 статті 9 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 13 вказаного Закону, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду-виїзду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону №3773-VI, нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 1 статті 23 Закону №3773-VI передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підста-ви прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадян-ства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Згідно п. 1.5 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну зокрема на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, про примусове повернення або примусово видворенні на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є:

- дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержувавти-ся Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

В Конституції та Законі України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадян-ства» вказано, що здійснення іноземцями своїх прав і свобод не повинно завдавати шкоди національним інтересам України, правам, свободам і законним інтересам її громадян та інших осіб, які проживають в Україні.

Іноземці зобов`язані поважати та додержуватися Конституції і законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.

Закон України "«Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає статус іноземців, які іммігрують в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на певний строк, та іноземців, які тимчасово перебувають в Україні.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадян-ства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею 4 Закону чітко визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Порядок оформлення іноземцям та особам без громадянства віз для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, а також вимоги до перебування іноземців і осіб без громадянства в Україні регулюється низкою нормативно-правових актів, серед яких, зокрема:

- Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

- Правила оформлення віз для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2017 року № 118;

- Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення розміру такого забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2013 року № 884;

- Вимоги до організації роботи з оформлення віз для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджені наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від ЗО жовтня 2017 року № 469/897/605;

- Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150;

- Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251.

Іноземці в`їжджають в Україну і виїжджають з України через пункти пропуску на державному кордоні за національним паспортом і у разі наявності візи, якщо інший порядок в`їзду не встановлено законодавством або міжнародними договорами України.

Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Державної прикордонної служби України, продовжується територіаль-ними органами або підрозділами Державної міграційної служби України відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150.

Оформлення іноземцям та особам без громадянства посвідок на тимчасове або постійне проживання здійснюється територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України згідно з Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердже-ним постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 25 Д.

Так, згідно ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року за № 150, іноземець або особа без громадянства та приймаюча сторона для продовження строку перебування в Україні подають письмові звернення не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

Відповідно Указу Президента України № 64, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, в період воєнного стану в Україні тимчасово обмежено гарантоване статтею 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування.

Механізм оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання врегульова-ний спеціальним нормативно-правовим актом - Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року за № 322 (далі - Порядок №322).

Згідно пункту 1 Порядку №322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до вимог пунктів 16 та 17 Порядку №322 Документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства. Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за №165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридич-них осіб», було постановлено: 1) зупинити строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та видачу дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні; 2) поновити зупинені строки у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану на відповідній території України.

Таким чином, судом встановлено, що позивач не був документований посвідкою на тимчасове проживання, для оформлення посвідки на тимчасове проживання, дозволу на імміграцію в Україну, набуття статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до відповідних органів ДМС не звертався та не надав доказів такого звернення суду.

Крім того, позивачем не наведено обґрунтованих пояснень з приводу того, чому після законного прибуття та перебування в Україні з 15 серпня 2024 року по завершенню визначеного терміну такого перебування на території цієї країни позивач не вживав жодних заходів щодо легалізації свого проживання.

Жодних пояснень бездіяльності позивача, щодо не оформлення документів, які дають право на законних підставах перебувати на території України, будь-якими поважними обставинами, які перешкоджали б йому з 15 серпня 2024 року звернутися із відповідними заявами до міграційних органів, суду не надано.

Безпідставними є й твердження представника позивача, що в протоколі про адміністра-тивне правопорушення ПР МКО 002521 та постанові ПН МКО 002523 від 18 лютого 2025 року немає жодного підпису позивача, дані документи складено за відсутності перекла-дача, оскільки під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення був присутній перекладач ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу було відомо, що підтверджується його підписом у протоколі, де, окрім цього, своїм підписом зазначив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення просить провести без його участі. Також, в протоколі про адміністративне правопорушення ПР МКО 002521 та постанові ПН МКО 002523 від 18 лютого 2025 року містяться підписи ОСОБА_8 , про отримання копії даних документів.

Крім того, згідно зобов`язання громадянина Туреччини ОСОБА_1 , останній зобов`язався до 18 березня 2025 року залишити територію України (а.с. 13).

Отже, враховуючи, що позивач не звертався до міграційного органу з метою отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується стороною позивача, та те, що позивач був присутній під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення з перекладачем Мамадов Орхан,суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, адже неотримань-ня позивачем дозвільного документу на проживання в Україні, що було підставою для прийняття оскаржуваного рішення, було обумовлено тривалим перебуванням позивача на в Україні без дозвільних документів.

Відповідно положень ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлю-ються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встанов-лених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Бориспільського об`єдна-ного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 9, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст.1, 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст. ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бориспільського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Яковлєва Л.В.