Справа № 320/35277/24
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Київ № 320/35277/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Любенко Д.І.,

за участю представників сторін:

від позивача Окунєв І.С.,

від відповідача Прутенський К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Будівельні Технології"

до Головного управління ДПС в м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові Будівельні Технології" з позовом до Головного управління ДПС в м. Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.05.2024 № 2, № 2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки висновки, що викладені в акті перевірки не відповідають фактичним дійсним обставинам діяльності товариства та вимогам закону, що були безпідставно проігноровані контролюючим органом, адже ТОВ «Нові Будівельні Технології» є суб`єктом реального сектора економіки та добросовісним платником податків. Реальність таких господарських операцій ТОВ «Нові Будівельні Технології» зі своїм контрагентом, за наслідками яких останнім були сформовані показники податкового кредиту у періоді, що перевірявся, підтверджуються сукупністю наданих для проведення перевірки первинних документів, що характеризують і обумовлюють зміст таких спірних господарських операцій, містять всі обов`язкові реквізити, складені уповноваженими особами, що дає можливість ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій і правильність їх оформлення, а отже, в силу приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та фіксують факти їх здійснення, тому нараховані ГУ ДПС в м. Києві суми грошового зобов`язання платника податків (нарахування податкових зобов`язань) згідно з оскражуваними рішеннями, є безпідставними.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано від відповідача детальний розрахунок нарахованих податкових зобов`язань та штрафних санкцій та/або пені (у разі їх нарахування) у відповідності до епізодів податкових правопорушень, які викладені в акті перевірки від 10.04.2024 № 29720/26-15-07-02-05-03/32981401.

До суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що за результатами перевірки, встановлено порушення ТОВ «Нові Будівельні Технології» вимог п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання з податку на прибуток на 993727 грн та занижено податок на додану вартість на загальну суму 920117 грн.

В акті перевірки вказано, що між ТОВ «Нові Будівельні Технології» та ТОВ «ЛЮПУС МАЙОРІС» (продавець) був укладений договір купівлі-продажу від 01.06.2021 № 0106-2021 на поставку склобою будівельного. Згідно з проведеними аналізом товарно-транспортних накладних встановлено, що вони були підписані зі сторони вантажовідправника - ТОВ «ЛЮПУС-МАЙОРІС» в графі Здав (відповідальна особа вантажовідправника) - директором Север`янов Д.О. та зі сторони вантажоодержувача - ТОВ «НБТ» в графі прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - начальником виробничого комплексу ОСОБА_1 . Згідно з наданими товарно-транспортними накладними в графі (П.І.Б., номер посвідчення водія) вказано водія ОСОБА_2 , в тій самій накладній в графі отримав водій/експедитор вказано начальника виробничого комплексу ОСОБА_1 . Згідно з наданими товарно-транспортними накладними відповідальна особа вантажовідправника, яка здала товар - директор ОСОБА_3 , а відповідальна особа вантажоодержувача, яка прийняла товар - начальник виробничого комплексу ОСОБА_1 , але при дослідженні товарно-транспортних накладних встановлено, в транспортуванні товару в один і той же день задіяно дві машини та два водії, але при цьому в товарно- транспортних накладних вказано, що товар прийняв начальник виробничого комплексу ОСОБА_1 , що є неможливим, в товарно-транспортних накладних, де водієм є ОСОБА_4 , тому що в цей час водій - ОСОБА_1 їхав іншим маршрутом та в іншій машині.

Також, при дослідженні товарно-транспортних накладних встановлено, що один і той же водій здійснював в день дві поїздки, наприклад навантаження товару відбувалось за адресою: вул. Обухова б. 66А, м. Золотоноша, Черкаська обл. з 8-00 до 8-30 години, розвантаження за адресою Київська обл., Вишгородський район, с. Нижча Дубеччя, пр. Миру, 54-А з 11-30 до 12 години, потім в цей же день знову навантаження за адресою: вул. Обухова б. 66 А, м. Золотоноша, з 14-30 до 15-00, а розвантаження за адресою: Вишгородський район, с. Нижча Дубеччя, пр. Миру, 54-А з 17-30 до 18-00, що є фізично неможливим. При дослідженні товарно-транспортних накладних та видаткових накладних, встановлено, розбіжність між датами складання видаткових та товарно-транспортних накладних.

Крім того, у відзиві на позовну заяву акцентовано увагу на тому, що діяльність ТОВ «ЛЮПУС МАЙОРІС» спрямована на здійснення нереальних господарських операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам, у зв`язку з підміною номенклатури товару на послуги; відсутністю виробничих потужностей, необхідних для здійснення будівельно-монтажних робіт тощо у значних обсягах; відсутністю спецтехніки (самоскидів, тралів, бульдозерів, екскаваторів, екскаваторів-навантажувачів); постачання послуг (виконання робіт) у розмірах, які потребують значного обсягу трудовитрат та кваліфікованих працівників, при цьому послуги із залучення стороннього трудового ресурсу не придбавалися, а відповідно до Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум отриманого з них податку за І-ІV квартали 2018-2020 та Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого внеску за І-IV квартали 2021 на підприємстві (в періоді охопленому Узагальненою податковою інформацією) числилося 42 особи, з яких 11 числилися в структурі ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВИЙ АЛЬЯНС «ОЛІМПУС», яке, в свою чергу, проводило аналогічний спектр послуг (значні обсяги); відсутнє придбання товарів/матеріалів (пісок, гравій, щебінь, камінь, цегла тощо) для надання будівельно-монтажних робіт в значних обсягах та в різних містах України; відсутні об`єктивно необхідні умови для реального здійснення задокументованих операцій між ТОВ «ЛЮПУС МАЙОРІС» та його покупцями/постачальниками господарських операцій.

Таким чином, перевіркою встановлене формальне документальне оформлення господарських операцій ТОВ «Нові Будівельні Технології» з ТОВ «ЛЮПУС МАЙОРІС», перевіркою не встановлено впливу даних операцій на фактичну господарську діяльність суб`єкта господарювання.

До суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якій наголошено на тому, що доводи податкового органу, викладені у відзиві не спростовують обґрунтувань, що покладені в основу позовних вимог та ґрунтуються на припущеннях контролюючого органу, при цьому, посилання на наявність формальних неточностей/помилок у документах первинного бухгалтерського обліку, недають підстав для висновку про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Протокольною ухвалою від 25.02.2025 судом закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті заявлених позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмови в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Нові Будівельні Технології» зареєстровано 11.06.2004, яке знаходиться на загальній системі оподаткування, зареєстроване, як платник ПДВ з 08.01.2008.

Основним видом діяльності ТОВ «Нові Будівельні Технології» є господарська діяльність 23.12 «Формування й оброблення листового скла», є виробником продукції зі скла будівельного призначення. Продукція, що виготовляє компанія проходить регулярну сертифікацію продукції, що підтверджується наданим сертифікатом якості зареєстрованому в реєстрі, терміном дії з 24.05.2022 по 23.05.2024.

Виробничі потужності підприємства та основний склад знаходяться в Київській області Вишгородського району по просп. Миру, буд. 54-А, які орендовані у ФОП ОСОБА_5 згідно з договором № 2 від 01.10.2021. Для виробництва продукції, використовується власне обладнання, в тому числі, полуавтоматична конвеєрна лінія для автоматичної збірки і пересування склопакетів бувша у використанні, стіл-автомат для різання скла РЕТ СОМ СРВ-37/26Е, сер. 490200240, стіл розлому скла РЕЕСОМ, та інші, що підтверджує надана балансова оборотно-сальдова відомість з переліком обладнання по рахунку 10.

У ТОВ «Нові Будівельні Технології» працює 18 чоловік згідно з наданим штатним розкладом, затвердженим наказом № 3 К/ІІІ від 01.07.2024, а в період що перевірявся - 17 чоловік, що підтверджується наданим штатним розписом. При цьому, у ТОВ «Нові Будівельні Технології» наявні посади пов`язані з специфікою роботи, в тому числі: начальник виробничого комплексу, інженер-технолог, складальник склопакетів, різальник скла, комплектувальник скла і скловиробів.

Так, в період з 01.04.2024 по 03.04.2024 Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Нові Будівельні Технології» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «Люпус Майоріс» () за червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2021 року показників декларації з податку на додану вартість та показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства за 2021 рік.

За результатами зазначеної перевірки складено акт від 10.04.2024 № 29720/26-15-07-02-05-03/32981401 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Нові Будівельні Технології» при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «Люпус Майоріс» () за червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2021 року показників декларації з податку на додану вартість та показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства за 2021 рік, що був отриманий ТОВ «Нові Будівельні Технології» 15.04.2024.

За результатами перевірки встановлено порушення ТОВ «Нові Будівельні Технології» вимог п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання з податку на прибуток на 993727 грн; п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, 198.3 ст. 198, п. 201.1 та 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 920117 грн.

20.05.2024 ТОВ «Нові Будівельні Технології» поштою отримало від Головного управління ДПС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 16.05.2024 № 2 та податкове повідомлення-рішення від 16.05.2024 № 2.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 16.05.2024 № 2, позивачу збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток на 993727 грн.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 16.05.2024 № 2, позивачу збільшено податкове зобов`язання з ПДВ із вироблених в Україні товарів на суму 1150146 грн, з них сума збільшення зобов`язання - 920117 грн, штрафні (фінансові) санкції - 230029 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у м. Києві від 16.05.2024 № 2 та від 16.05.2024 № 2, такі були залишені без змін, а скарги ТОВ «Нові Будівельні Технології» - без задоволення, що підтверджується рішеннями Державної податкової служби від 12.07.2024.

Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Подактового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно з п. 61.1 ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, п. п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України, визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Водночас, із визначеного в ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності. З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення.

При цьому, економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції. Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.

Варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Документальне обґрунтування наявності ділової мети передбачає наявність документів управлінського обліку, первинних документів, які платник податків використовує в господарській діяльності, зокрема, у перспективі, або коли наявна потреба в здійсненні збиткових операцій з огляду на стратегічні цілі чи несприятливі обставини. Такі документи мають містити загальноприйняті реквізити, такі як дата складання та підписи уповноважених осіб, і можуть бути використані під час перевірки або затребувані в установленому ПК України порядку.

Таким чином, ділова мета може бути відсутня лише в таких операціях: головною ціллю або однією з головних цілей операції є несплата (неповна сплата) суми податків та/або зменшення обсягу оподатковуваного прибутку платника податків; у зіставних умовах особа не була б готова придбати (продати) такі товари, роботи (послуги), нематеріальні активи, інші предмети господарських операцій, відмінні від товарів, у непов`язаних осіб.

Ураховуючи принцип превалювання сутності над формою, перевага має надаватися економічній сутності господарських операцій.

Відповідно до норм пунктів 44.1, 44.3 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2. ст.198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Згідно норм п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 Закону України 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-XIV, передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 996-XIV, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Частинами 4-9 ст. 9 Закону № 996-XIV, визначено, що регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

Судом досліджено, що документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено, що у період, який перевірявся, позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Люпус Майоріс» за договором купівлі-продажу від 01.06.2021 № 0106-2021.

Первинними документами є надані для перевірки первинні документи, що підтверджують реальність спірних господарських операцій (фактичне здійснення господарських операцій, реальних рух активів та реальні зміни майнового стану платників податків), що додаються, а саме: 1) видаткові накладні: від 29.12.2021 р. №333 на суму 1000031,53 грн.; від 29.12.2021 р. № 334 на суму 500 015,76 грн.; від 30.11.2021 р. №275 на суму 843 814,16 грн.; від 12.08.2021 р. № 174 на суму 510 012,00 грн.; від 30.07.2021 р. №165 на суму 485 000,00 грн.; від 30.08.2021 р. №193 на суму 601 814,16 грн.; від 15.09.2021 р. №222 на суму 510 012,00 грн.; від 29.06.2021 р. №139 на суму 565 093,30 грн.; від 30.09.2021 р. №234; на суму 504 911,88 грн; 2) податкові накладні: від 29.06.2021 р. №140 на суму 565093,30 грн. в т.ч. ПДВ 94 182,22 грн.; від 30.7.2021 р. на суму 485 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 80 833,33 грн.; від 12.08.2021 р. № 176 на суму 510 012, 00 грн. в т.ч. ПДВ 85002,00 грн.; від 30.08.2021 р. №194 на суму 601 814,16 грн. в т.ч. ПДВ 100 302,36 грн.; від 15.09.2021 р. №228 на суму 510 012,00 грн. в т.ч. ПДВ 85 012, 00 грн.; від 30.09.2021 р. №238 на суму 504 911,88 грн. в т.ч. ПДВ 84 151,98 грн.; від 30.11.2021 р. №282 на суму 843 814,16 грн. в т.ч. ПДВ 140 635, 69 грн.; від 29.12.2021 р. №339 на суму 1000 031,53 грн. в т.ч. ПДВ 166 671,92 грн.; від 29.12.2021 р. №340 на суму 500 015,76 грн. в т.ч. ПДВ 83 335, 96 грн; 3) розрахункові документи щодо повної оплати товару: платіжне доручення від 29.06.2021 р. №1146 в сумі 565 093 грн. 30 коп.; платіжне доручення від 30.07.2021 р. №1233 в сумі 485 000 грн. 00 коп.;

платіжне доручення від 12.08.2021 р. №1249 в сумі 510 012 грн. 00 коп.; платіжне доручення від 30.08.2021 р. №1247 в сумі 601 814 грн. 16 коп.; платіжне доручення від 15.09.2021 р. №1280 в сумі 510 012 грн. 00 коп.; платіжне доручення від 30.09.2021 р. №1323 в сумі 504 911 грн. 88 коп.; платіжне доручення від 30.11.2021 №1491 в сумі 601 814 грн. 16 коп.; платіжне доручення від 30.1.1.2021 №1497 в сумі 242 000 грн. 00 коп.; платіжне доручення від 29.12.2021 №1595 в сумі 500 015 грн. 76 коп.; платіжне доручення від 29.12.2021 №1596 в сумі 1 000 031 грн. 53 коп.; виписка банку з 29.06.2021 р. по 29.12.2021р.

Судом встановлено, що вказані первинні документи не мають дефектів форми, змісту, котрі в силу вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Документальною позаплановою виїзною перевіркою не також встановлено дефектів форми, змісту або походження саме первинних документів.

У свою чергу, з акту перевірки від 10.04.2024 № 29720/26-15-07-02-05-03/32981401 вбачається, що контролюючим органом не визнається реальність спірних господарських операцій ТОВ «Нові Будівельні Технології» з ТОВ «Люпус Майоріс» з тих підстав, що: до перевірки не надано інформації яким чином склобій будівельний використовувався в господарській діяльності суб`єкта господарювання; реалізації ТОВ «Нові Будівельні Технології» склобою будівельного в періоді, що перевіряється, ні в наступних звітних періодах - не встановлено; ТОВ «Нові Будівельні Технології» не має в наявності обладнання для плавлення склобою будівельного, не орендувало відповідних потужностей та не замовляло послуг з плавлення склобою; окрім того, проведений згідно з інформацією із загальнодоступних джерел аналіз фізико-хімічних властивостей скла (густина, твердість, крихкість, механічна міцність) та оптичних властивостей свідчить, що зі склобою будівельного фізично неможливо виготовити скло яке було б можливо використовувати, як сировину при виготовленні склопакетів.

Також, встановлено і наявність дефектів в оформленні товарно-транспортних накладних на перевезення відповідних товарно-матеріальних цінностей, необхідність складання яких передбачена Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затвердженими наказом Мінтранспорту України від 14.10.1997 № 363.

Крім того, враховано і те, що ГУ ДПС у Київській області було прийнято рішення від 27.05.2022 № 6121 про відповідність платника податків - ТОВ «Люпус Майдріс» пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків.

Разом з тим, як було встановлено під час судового розгляду, інформація яким чином склобій будівельний використовувався в господарській діяльності у ТОВ «Нові Будівельні Технології» витребувана не була, що дає підстави для висновку, що посилання контролюючого ореану в акті на ненадання цієї інформації до перевірки, як одну з підстав для висновків про порушення податкового законодавства, є безпідставними. Наведене стосується також висновків контролюючого органу про те, що реалізації ТОВ «Нові Будівельні Технології» склобою будівельного ні в періоді, що перевіряється, ні в наступних звітних періодах не встановлено. Більше того, здійснюючи зазначені посилання та висновки, контролюючим органом не було враховано зміст, принципи та характер підприємницької діяльності ТОВ «Нові Будівельні Технології». Пояснень з цього приводу під час судового розгляду представником відповідача також надано не було.

На противагу чому, представником позивача вказано на те, що придбання склобою, що є вторинною сировиною, може використовуватись у господарській діяльності - 23.12 «Формування й оброблення листового скла», так і замовлення послуг плавлення склобою. Тим більше, що нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду за приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України.

Також, на переконання суду, посилання контролюючого органу на недостатність персоналу, відсутність власного або орендованого обладнання для плавлення склобою будівельного, не можуть свідчити про нереальність спірних господарських операцій ТОВ «Нові Будівельні Технології» з ТОВ «ЛюпусМайоріс» та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, адже у позивача за наведеним вище, наявний склад відповідного персоналу, а також не позбавляють залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених договорах.

Суд не бере до уваги доводи контролюючого органу на те, що проведений згідно з інформацією із загальнодоступних джерел аналіз фізико-хімічних та оптичних властивостей скла, що, на думку контролюючого органу, свідчить, що зі склобою будівельного фізично неможливо виготовити скло, яке було б можливо використовувати, як сировину при виготовленні склопакетів, оскільки не підтверджується документально та вимагає для цього наявність спеціальних знань та проведення відповідного дослідження, яке не може бути здійснено лише з вихідних даних та інформації з мережі Інтернет. Суд також вказує на те, що використане відповідачем поняття «загальнодоступні джерела» посилання на які в акті взагалі відсутні, та порядок і спосіб отримання яких не зазначені та безпосередньо не включені до переліку вказаних матеріалів.

Суд наголошує на тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового обліку, і вказана обставина є визначальною для дослідження.

При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Водночас, у контексті доводів податкового органу про наявність певної інформації в базах даних щодо контрагента позивача ТОВ «Люпус Майоріс», суд вважає, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання, носить виключно інформативний характер та має бути належним чином відображена та доведена.

Виходячи з встановлених обставин справи та зібраних під час розгляду даного спору доказів, вбачається, що висновки акту перевірки з посиланням на податкову інформацію стосовно відсутності у контрагента позивача основних засобів, трудових ресурсів, є недоведеними та відтворені лише у акті перевірки та відзиві на позовну заяву.

Стосовно доводів відповідача про встановлення часових проміжків перевезення, які не давали змогу здійснити такі перевезення одним транспортним засобом, слід зазначити, що наявність або відсутність ТТН та недоліки у їх оформленні, самі по собі не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції з придбання або продажу ТМЦ, якщо інші дані свідчать про рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків. Крім того, ТТН є доказом факту перевезення (переміщення) товару, тому є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.

За даних обставин, позивачем було доведено реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Люпус Майоріс», були надані первинні облікові документи, які підтверджують реальність здійснення вказаних господарських операцій з його контрагентом. Усі зазначені документи містять необхідні обов`язкові реквізити, зміст та обсяг господарських операції.

Отже, зі змісту даних документів чітко прослідковується, як конкретний підхід до виконання договорів, так і факт їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, та не спростовано відповідачем, що ТОВ «Нові Будівельні Технології», є виробником продукції зі скла будівельного призначення (основний вид діяльності - 23.12 «Формування й оброблення листового скла»), має персонал спеціальний персонал у кількості 18 осіб, виробничі потужності та обладнання, а взаємовідносини з контрагентом, охоплюються даним видом діяльності.

Суд констатує, що реальність господарських операцій ТОВ «Нові Будівельні Технології» з ТОВ «Люпус Майоріс» за укладеним договором купівлі-продажу будівельного склобою від 01.06.2021 № 0106-2021, що був виконаний сторонами, підтверджується сукупністюпервинних документів, наданих для проведення перевірки (в т. ч., видатковими накладними, податковими накладними, платіжними дорученнями та виписками банку, що є додатками до позовної заяви, за наслідками чого були сформовані показники податкового кредиту у періоді, що перевірявся. Підтвердженням цього є також те, що, як зазначено у відзиві на позовну заяву, по договору № 0106-2021 від 01.06.2021, заборгованість між підприємствами відсутня згідно з наданою до перевірки карткою рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Люпус Майоріс».

Щодо посилань сторони відповідача на відсутність у контарагента позивача необхідної техніки (навантаження/розвантаження тощо) та обладнання, суд зауважує, що вони не предметом спірних господарських операцій були не будівельно-монтажні роботи, що потребують наявність спецтехніки, значного обсягу трудовитрат та кваліфікованих працівників тощо, а поставка продукції склобою.

Окрім того, висновки акту перевірки не спростовують фактичного руху активів позивача за договірними відносинами зі зазначеним контрагентом, такі відносини лежать у межах господарської діяльності позивача, при цьому, фактично висновки відповідача стосуються не діяльності та ризиків товариства позивача, а спрямовані до діяльності та податкового обліку контрагента ТОВ «Люпус Майоріс», що без доведення наявності узгодженості дій між цими юридичними особами, спрямованими на мінімізацію податкових платежів/навантаження, не є достатнім.

Щодо віднесення контрагента позивача до переліку ризикових та прийняття відповідного рішення за п. 8 Критеріїв, суд їх не бере до уваги, адже документальна позапланова виїзна перевірка стосувалась питань дотримання вимог податкового законодавства за господарськими правовідносинами з ТОВ «ЛюпусМайоріс» за період з червня по грудень 2021 року, а тому, посилання на рішення ГУ ДПС у Київській області від 27.05.2022 № 6121 про відповідність платника податків - ТОВ «Люпус Майоріс» пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків, що було прийнято майже через рік після початку господарських правовідносин з ТОВ «ЛюпусМайоріс», є необгрунтованим.

На переконання суду, наведені відповідачем в акті перевірки висновки, є недоведеними та не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на відповідних податковий облік, позаяк, більшість висновків ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивних доводах сторони, які не можливо покласти в основу обґрунтування висновків податкового органу щоб вважати їх доведеними та законними.

Також, які саме відомості про ТОВ «Люпус Майоріс», з якими могло бути обізнаним ТОВ «Нові Будівельні Технології», давали підстави останньому вважати ТОВ «Люпус Майоріс» недобросовісним платником податків, відповідачем не зазначено, а презумпцію добросовісності платника - ТОВ «Нові Будівельні Технології» не спростовано.

Тож, на переконання суду, висновки акта перевірки є необґрунтованими та недоведеними.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідач, у свою чергу, під час розгляду даного спору в суді, не спростував покладених в основу позовної заяви доводів, які підтверджуються документально, та не довів наявності підстав для збільшення податкових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ, а також застосування до позивача відповідних штрафних санкцій.

Судові витрати підлягають розподілу, згідно з нормами ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.05.2024 № 2.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.05.2024 № 2.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Будівельні Технології" (, місцезнаходження: вул. Грушевського, 28/2, м. Київ, 01021) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 30 квітня 2025 р.