Справа № 296/1525/25
Суддя: Адамович О. Й.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/1525/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокум.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з указаним позовом, посилаючись на те, що постановою №1518971 від 10.08.2024 р. інспектора відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Черевка С.В. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 850,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що 10.08.2024 року об 19 год. 00 хв. в с. Іванівка Житомирського району по вул. Лісовій, 9 він здійснив виклик швидкої медичної допомоги повідомивши про тілесні ушкодження. Не пройшло й 5 хв. як він зателефонував та одразу ж відмінив виклик швидкої медичної допомоги. Однак, через деякий час до нього додому приїхали працівники поліції, які отримали повідомлення від працівників швидкої медичної допомоги та склали відносно нього постанову про адміністративне правопорушення. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки він відмінив виклик швидкої медичної допомоги майже одразу через 4-6 хв., а також йому не були роз`ясненні права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.02.2025р. у даній справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У вказаній ухвалі також було зазначено, що явка сторін не є обов`язковою, справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову, вказавши, що 10.08.2024 о 18 год. 41 хв. до Відділення поліції №1 Житомирського РУН №1 ГУНИ в Житомирській області від працівників служби «103» надійшло повідомлення про те, то 10.08.2025 о 18 год. 41 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 нанесли тілесні ушкодження (хто побив не знає), 103 не потребує, заявник п`яний (СО №9185 ). По прибуттю за вказаною адресою, опитано свідків та очевидців даної події, які знаходились поруч із позивачем. Жодних тілесних ушкоджень від сторонніх осіб ОСОБА_1 нанесено не було. Зі слів очевидців, останній отримав травми з власної необережності, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 викликав працівників екстреної медичної служби повідомивши їм, завідомо неправдиву інформацію. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, інспектором ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Черевко С.В., винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Доказом встановлення вини позивача являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення, електронний рапорт з ІПНП, відеозапис з портативної камери працівника поліції та пояснення свідків. Твердження позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано. Вважає, що оскаржувана постанова винесена в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також у поданому відзиві просить розгляд справи здійснювати без участі представника ГУНП в Житомирській області. До відзиву додає копію рапорту, письмові пояснення ОСОБА_2 та диск з відеозаписом (а.с.24-26).

Позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся. Заяви щодо відкладення розгляду справи не подавав.

Представник позивача у поданому відзиві просить розгляд справи здійснювати без участі представника ГУНП в Житомирській області (а.с. 26 зворот).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.08.2024 інспектором відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Черевком Сергієм Володимировичем складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ГГА №1518971, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн (а.с.13-14).

За змістом оскаржуваної постанови, 10.08.2024 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння здійснив завідомо неправдивий виклик швидкої медичної допомоги, зателефонувавши на лінію 103, повідомивши про тілесні ушкодження, яких насправді не було, чим скоїв адміністративне правопорушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з п.п.1-5ч.1ст.23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність ,спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює екстрені комунікації за телефонним номером 102, оброблення та використання інформації, переданої поліції постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг у випадках та порядку, передбачених Законом України «Про електронні комунікації».

Передбачені ст. 3 Конституції України гарантії, які полягають у тому, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вказують на можливість здійснення захисту особою як її життя та здоров`я, безпеки, майна, так і відповідних прав інших осіб, по відношенню до яких передбачається або є ймовірною загроза порушення вищезазначених прав.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Системний аналіз наведених норм в розрізі покладення тягаря доведення слід розуміти як зміщення балансу ініціативності використання процесуальних прав та обов`язків доведення в бік суб`єкта владних повноважень з урахуванням, по-перше, конституційно закріпленої гарантії спрямованості діяльності держави, по-друге, зрозумілого більш вразливого становища особи, яка має намір здійснити захист порушеного або невизнаного права у спорі в сфері публічних взаємовідносин, у порівнянні з особою владної компетенції, та, як безпосередньо пов`язаного із попереднім твердженням, спрощеного порядку фактичного доступу суб`єкта владних повноважень до тих даних, що застосовувались при прийнятті певного рішення і які можуть прийматись судом як докази.

Згідно зіст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ст. 183 КУпАП передбачено настання відповідальності в разі завідомо неправдивого виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Аналіз наведеної норми вказує на можливість її застосування за умови, коли особа, що здійснює виклик, усвідомлювала та бажала здійснити виклик швидкої медичної допомоги за факту очевидної, зрозумілої як для неї, так і для стороннього спостерігача відсутності будь-яких ознак, в тому числі, навіть поверхневих, які виявляли би перебіг або замах на здійснення протиправних дій.

У кожному конкретному випадку суд має надати оцінку об`єктивним даним, що супроводжували відповідні події, а також суб`єктивним факторам на предмет можливості сприйняття подій за психоемоційним становищем.

Як вказує позивача, 10.08.2024 року ним було здійснено виклик швидкої медичної допомоги та повідомлено про тілесні ушкодження.

Працівники швидкої медичної допомоги одразу ж повідомили поліцію про виклик швидкої медичної допомоги з причин нанесення тілесних ушкоджень.

В подальшому виклик швидкої медичної допомоги позивачем було відмінено і швидка медична допомога не приїздила.

На такий виклик прибули працівниками поліції, які встановили відсутність факту нанесення тілесних ушкоджень.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема письмових пояснень гр. ОСОБА_2 , позивач фактично отримав тілесні ушкодження.

При цьому, питання яким чином були отримані такі ушкодження (побиття іншою особою або самостійно в результаті падіння) не є визначальним та свідчить, що позивач міг сприймати ситуацію, як небезпеку для здоров`я, а тому міг викликати швидку медичну допомогу у зв`язку з необхідністю отримання медичної допомоги.

Крім цього, положеннями ст. 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП (яка діяла на час складання оскаржуваної постанови) передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи, зокрема із змісту відеозапису вбачається, що позивач не визнавав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КупАП та не погоджувався із винесеною щодо нього постановою, а тому за вказаних обставин, інспектор поліції Черевко С.В., який складав оскаржувану постанову, зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, який мав бути долучений до постанови у справі про адміністративне правопорушення, чого зроблено не було, всупереч положенням ч.5 ст. 258 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Натомість, представником відповідача не надано суду доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності дають суду підстави дійти висновку про недоведеність того, що позивач у зазначені в постанові час та місці здійснив завідомо неправдивий виклик швидкої медичної допомоги з приводу тілесних ушкоджень, а встановлена невідповідність даних постанови об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження його винуватості в адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 183 КУпАП.

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення у виді вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача. З огляду на вказане суд вважає, що в діях відповідача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у зв`язку з чим постанова є протиправною та підлягає скасуванню, тому позов підлягає задоволенню.

Позивач, будучи учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір в сумі 605,60 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 19, 72-77, 139, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Черевка Сергія Володимировича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії ГГА №1518971 від 10.08.2024, АП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Житомирській області в дохід держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Житомирській області, адреса: м. Житомир, Старий Бульвар, 5/37, .

Cуддя О. Й. Адамович