Справа № 500/5106/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/5106/24 пров. № А/857/29120/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Матковської З.М.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у справі №500/5106/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій ( головуючий суддя першої інстанції Дерех Н.В., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту 23.08.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що одержувала пенсію, призначену за нормами Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991, №796-ХІІ. Відповідно, позивач вважає, що призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проведене після настання віку, що дає на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Таким чином, на думку позивача, дії відповідача щодо обчислення розміру призначеної пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021- 2023 роки, є протиправними, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у справі №500/5106/24 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що судом не надано оцінки та не прийнято до уваги надану їй відповідачем копію протоколу про перерахунок пенсії, яка знаходилась у матеріалах справи, де зазначено, що відповідно до довідки МСЕК від 22.12.2010 їй встановлена третя група інвалідності, пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи. З січня 2011 року отримує пенсію по інвалідності, пов`язану з наслідками Чорнобильської катастрофи, про що свідчить надана суду копія пенсійного посвідчення від 29.03.2012, яка була видана відповідачем. Таким чином, їй була призначена первісна пенсія у віці 48 років за нормами іншого Закону, а саме Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991, №796-ХІІ), який передбачав окремі підстави та умови призначення пенсії -по інвалідності, відповідно, призначення пенсії за віком згідно до статті 26 Закону № 1058-IV, проведене після настання віку, що дає на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший.

Необхідно зазначити, що після призначення пенсії по інвалідності позивачка продовжувала працювати, сплачуючи у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і на даний час її страховий стаж складає більше 43 років.

Отримуючи до 15.05.2024 пенсію по інвалідності, підставою отримання якої були норми Закону №796-ХІІ щодо умов та підстав її призначення, не підпадала по цих умовах та підставах під жодну з видів пенсій, передбачених Законом № 1058-IV. Тому, призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV з 15.05.2024 відбулось вперше. За таких обставин фактично йдеться про призначення їй іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком, обрахованої відповідно до Закону № 1058-IV, замість раніше призначеної пенсії по інвалідності згідно Закону №796-ХІІ.

Таким чином, у випадку, коли особі було призначено пенсію по інвалідності, в даному випадку згідно норм Закону №796-ХІІ, а у подальшому призначено новий вид пенсії - пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то при обчисленні розміру пенсії має застосовуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 19.07.2021 позивачу виплачувалась пенсія за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку з урахуванням, норм Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 20.07.2021 згідно поданої заяви позивача переведено на пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування збитків відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідь на звернення позивача щодо пенсійного забезпечення, відповідач листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.07.2024 за №6003-5814/Л-02/8-1900/24 повідомив про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії. Зокрема, відповідач зазначив, що позивачу уже призначалась пенсія за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку з урахуванням норм Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому при переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 15.05.2024 пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено з урахуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час перерахунку попереднього виду пенсії 7994,47 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вже мало місце призначення позивачу пенсії за віком, але за іншим законом, в даному випадку показник середньої заробітної плати, при переведенні з пенсії по інвалідності повторно на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком, оскільки у спірних правовідносинах наявне саме переведення з одного виду пенсії на інший.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх не вірними та такими, що не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Згідно долучених до матеріалів справи документів а саме пенсійного посвідчення позивачки серії НОМЕР_1 вбачається, що пенсію позивачці призначено по інвалідності 3 групи потерпілі від аварії на ЧАЕС дата видачі посвідчення 29.03.2012, згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 пенсію позивачці призначено по інвалідності 3 групи потерпілі від аварії на ЧАЕС дата видачі посвідчення 04.05.2023.

Покликання відповідача на те, що 19.07.2021 позивачу виплачувалась пенсія за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку з урахуванням, норм Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» жодними документами не підтверджується, і такі у матеріалах справи відсутні.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частина третя статті 45 Закону № 1058-ІV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, визначаючи, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

У випадку призначення особі пенсії за Законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Згідно протоколу перерахунку пенсії позивачки від 31.07.2024, позивачку переведено на пенсію за віком з 15.05.2024 і її розмір складає 5884,90.

При переведенні позивачки на пенсію за віком відповідачем не застосовано показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2021-2023 роки у розмірі 13559,41 грн.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що дії відповідача при переведенні позивачки на пенсію за віком без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2021-2023 роки у розмірі 13559,41 грн є протиправними.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у справі №500/5106/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо обчислення розміру призначеної пенсії за віком за заявою ОСОБА_1 від 15.05.2024 без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021- 2023 роки у розмірі 13559,41 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати з 15.05.2024 (з дня звернення за призначенням пенсії) пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2021-2023 роки у розмірі 13559,41 грн., та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін