Справа № 158/954/25
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/954/25
Провадження № 2-а/0158/37/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 травня 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Поліщук С.В.,
при секретарі Шрамко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Хомич Роман Володимирович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в :
07 квітня 2025р. ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Хомич Р.В. звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач по справі ОСОБА_1 01 квітня 2025р. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою подання документів для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в порядку визначеному постановою КМУ від 16.05.2024р. №560.
Однак, того ж дня, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено позивачу, що він починаючи з 22 листопада 2024р. порушив законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема не дотримався обов`язку встановленого ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки не прибув на 14 год. 00 хв. 22 листопада 2024 року на виклик згідно повістки №1024190.
Вищевказана повістка надіслана ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Про надходження на його поштову адресу поштових відправлень йому жодних повідомлень від АТ «Укрпошта» не надходило, а відтак він не знав про надходження повістки та відповідно про необхідність виконання свого обов`язку щодо уточнення своїх облікових даних.
Вважає, що оскаржувана постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №560 ЛРТЦК від 01.04.2025р. є протиправною та підлягає скасуванню, просить позов задовольнити, скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №560 ЛРТЦК від 01.04.2025р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17 000 грн., а провадження у даній справі закрити.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.04.2025 року відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями розгляду такої категорії термінових адміністративних справ, запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву.
Позивач по справі ОСОБА_1 та його представник адвокат Хомич Р.В. в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи у відсутності сторони позивача.
Представник відповідача по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд даної цивільної справи у його відсутності. Також подав до суду відзив на позовну заяву у якому вказує, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивач по справі ОСОБА_1 не дотримався обов`язку встановленого ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки не прибув на 14 год. 00 хв. 22 листопада 2024 року на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки №1024190 без поважних на те причин.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року (далі - Порядок).
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).
Згідно з ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 17.10.2001р. зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8-11)
З витягу з підсистеми Резерв+ вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 та користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років) строком до 08 травня 2025 року. Облікові дані позивача по справі ОСОБА_1 уточнено вчасно, при цьому з вказаного витягу вбачається, що останній порушує правила військового обліку (а.с. 12, 18).
Так з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 19.08.2010р., серії НОМЕР_2 від 07.06.2017р., серії НОМЕР_3 від 03.12.2024р., а також копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.02.2025р. позивач по справі ОСОБА_1 є багатодітним батьком (а.с. 14-16).
З копії постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №560 ЛРТЦК за справою про адміністративне правопорушення від 01.04.2025р. вбачається, що відносно позивача по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 винесено вищевказану постанову за фактом того, що ОСОБА_1 з 22 листопада 2024р. порушує законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема не дотримався обов`язку встановленого ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки не прибув на 14 год. 00 хв. 22 листопада 2024 року на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки №1024190 (а.с. 33).
З копії повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 №1024190 вбачається, що дана повістка сформована та підписана кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 07.11.2024р. (а.с. 36).
Згідно книги реєстрації відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 за 22 листопада 2024р. гр. ОСОБА_1 не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виклик(а.с. 37-38).
Крім того слід зазначити, як вже встановлено судом, позивач по справі ОСОБА_1 згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/014993164 від 12.12.2024р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому як і в оскаржуваній постанові так і в повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 №1024190 адреса місця реєстрації позивача ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_3 .
Крім того слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови від 28.10.2024).
Вищевказаний Порядок визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
За приписами підпункту 1 пункту 27 Порядку №560, під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Пунктом 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Відповідно до пункту 34 Порядку №560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання.
В силу вимог підпункту 23 пункту 41 Порядку №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, після набрання чинності змінами до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відповідну відмітку: «відмова отримати поштове відправлення» чи «відсутність адресата за адресою».
Отже, суд наголошує, що причина повернення поштового відправлення «Закінчення встановленого терміну зберігання», в силу приписів пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, не визначається, як належне підтвердження оповіщення особи про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів оповіщення позивача по справі ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою №1024190 від 07.11.2024.
Оскільки ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд дійшов висновку про відсутність в його діях порушення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а відповідно і складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова №560 ЛРТЦК від 01.04.2025р. за справою про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат. Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Суд наголошує, що ст. 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Так, зокрема, представник позивач по справі адвокат Хомич Р.В. просить стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 5 500,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду договір про надання правничої допомоги б/н від 04.04.2025р., розрахунок суми гонорару адвокату за надану правничу допомогу до договору про надання правничої допомоги від 04.04.2025р., акт прийому передачі виконаних робіт за вказаним договором від 18.04.2025р., квитанцію до прибуткового касового ордера №18/04-25 від 18.04.2025р., ордер на надання правничої допомоги серії АС №1134847 від 04.04.2025р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №781 від 29.11.2019р.
Таким чином, суд, проаналізувавши матеріали справи та докази в їх сукупності, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачем, бере до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 04.04.2025 року, співмірність винагороди за надані правничі послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та з урахуванням принципу розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат за правничу допомогу адвоката, які поніс позивач, в розмірі 2 000,00 грн.
Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі пов`язані зі сплатою судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. ст. 9, 210, 235, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -
у х в а л и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Хомич Роман Володимирович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №560 ЛРТЦК від 01 квітня 2025р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. та закрити провадження по справі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. а також витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

представник позивача: адвокат Хомич Роман Володимирович, діє на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 04.04.2025р., ордеру на надання правничої допомоги серії АС №1134847 від 04.04.2025р., юридична адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , юридична адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Ківерцівського районного суду С.В. Поліщук