Справа № 440/2998/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/2998/25
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить /з урахуванням заяви від 25.03.2025/:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу позивачу періодів роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 28.03.1994, 01.05.2009 по 21.06.2010, а також періодів роботи в районах крайньої Півночі з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 у кратному розмірі із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців; незарахування до розрахунку пенсії заробітної плати відповідно до довідок про заробітну плату з ПП Карлівський хлібозавод від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіва міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК Норникель від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу в страховий стаж періоди роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 28.03.1994, 01.05.2009 по 21.06.2010, а періоди роботи в районах Крайньої Півночі 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 додатково із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців; заробітну плату відповідно до довідок про заробітну плату з ПП Карлівський хлібозавод від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіву міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК Норникель від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1, та провести перерахунок пенсії з 07.01.2025.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_2 07.01.2025 через веб-портал ПФУ було подано заяву про призначення пенсії за віком. 14.01.2025 пенсію було призначено, однак, їй не було зараховано довідки про заробітну плату, що додавались до поданої заяви, а також періоди роботи відповідно до доданих до заяви довідок та записів у її трудовій книжці, у тому числі періоди роботи в районах Крайньої Півночі у кратному розмірі. У відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 31.01.2025 №1600-0201-8/8534 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило: «Повідомляємо, що ОСОБА_1 , з 24.01.2025 одержує пенсію за віком, призначену згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При первинному обчисленні розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 взято до уваги страховий стаж, тривалість якого склала 37 років 09 місяців 12 днів, стаж враховано по 19.12.2024, та заробітну плату за індивідуальними відомостями про застраховану особу ОК-5 з 01.07.2000 по 31.12.2024, коефіцієнт якої склав 0,96008. В електронній пенсійній справі № 38 наявні довідки про заробітну плату з ПП «Карлівський хлібозавод» від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіва міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК «Норникель» від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1, які не підтверджені актами перевірки обґрунтованості видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії. У зв`язку з відсутністю інформації щодо підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат страховий стаж не зараховано за періоди роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1991. Для зарахування у кратному розмірі періодів роботи в районах Крайньої Півночі ОСОБА_1 не надано інформацію про укладені угоди (договори). При призначенні пенсії ОСОБА_1 не враховано страховий стаж за період з 01.05.2009 по 21.06.2010 по ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія» в зв`язку з відсутністю внесків. Пенсію обчислено у відповідності до норм чинного законодавства». Згідно з довідкою відповідача про зарахований страховий стаж, позивачці зараховано 2 відпустки по догляду за дитиною до 3 років, а саме з 20.09.1984 по 19.09.1987 і з 13.05.1992 по 15.05.1994. Однак позивачка практично не брала ці декретні відпустки, а продовжувала працювати й отримувати заробітну плату, тому ці періоди стажу мають бути зараховані по трудовій книжці, у тому числі у кратному розмірі. Відтак, періоди роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 28.03.1994 мають бути зараховані згідно трудової книжки. Отже, при призначенні пенсії позивачці, органом Пенсійного фонду не зараховано до страхового стажу окремі періоди роботи, не взято заробітну плату згідно наданих довідок, а також не зараховано періоди роботи в районах крайньої Півночі у кратному розмірі. Позивач вважає такі рішення протиправними, тому звернувся до суду із цим позовом.

Стислий зміст заперечень відповідача.

16.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що за результатами розгляду даної заяви та наданих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 24.01.2025 року. Відповідно до Статті 24-1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи в росії з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 15.07.1985, з 08.10.1985 по30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1991, оскільки в заяві про призначення пенсії не зазначено особисте повідомлення щодо неодержання пенсії в органах пенсійного забезпечення російської федерації. З 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. До страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки по 31.12.1991 включно. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 01.01.1992 по 28.03.1994, оскільки це робота в російській федерації. Пунктом 5 розділу 15 Закону 1058 передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Періоди роботи в районах крайньої Півночі з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 15.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 не підлягають зарахуванню у кратному розмірі із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців, оскільки заявницею не надано документи, які б підтверджували, що робота проводилась в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та про користування відповідними пільгами. Строкові договори за роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі до 01.01.1991 р. відсутні. 01.05.2009 по 21.06.2010 в ДП Національної акціонерної компанії Надра України Полтаванафтогазгеологія, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків.

Заяви, клопотання учасників справи.

24.04.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій, зокрема зазначено, що згідно з статтею 62 Закону №1788 та частиною першої статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших

документах. За змістом частини 2 статті 24-1 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Разом з тим, станом на момент прийняття рішення про відмову у зарахуванні спірного стажу, Кабінетом Міністрів України не визначено порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат. Також зазначає, що стаж роботи позивачки в районах Крайньої Півночі підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, якими є записи трудової книжки, належним чином оформлені довідки і є достатніми підставами для зарахування періодів роботи позивача з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.83 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 включно в районах Крайньої Півночі до пільгового обчислення стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців. Зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску). Таким чином, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу заявника (форма ОК-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 в справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 в справі № 805/3362/17-а, які відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відтак, спірний період роботи позивачки з 01.05.2009 по 21.06.2010 в ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія» підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 31.03.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області.

За результатами розгляду заяви позивача та наданих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 24.01.2025 року.

Представником позивача було направлено адвокатський запит до відповідача від 27 січня 2025 року № 27/01/25-5-Р з наступними питаннями:

« 1. У зв`язку з чим ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не було зараховано її періоди роботи з 05.08.1983 до 27.08.1983, з 24.10.1983 до 16.07.1985, з 08.10.1985 до 30.11.1987, з 22.07.1988 до 28.03.1994, з 01.05.2009 до 21.06.2010 згідно доданих до заяви довідок та записів у її трудовій книжці?

2. У зв`язку з чим ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не було зараховано її заробітну плату згідно доданих до заяви довідок?

3. У зв`язку з чим ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не було зараховано її періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 05.08.1983 до 27.08.1983, з 24.10.1983 до 16.07.1985, з 08.10.1985 до 30.11.1987, з 22.07.1988 до 31.12.1990 у кратному розмірі згідно доданих до заяви довідок та записів у її трудовій книжці?»

У відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 31.01.2025 № 1600-0201-8/8534 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило наступне:

«Повідомляємо, що ОСОБА_1 , з 24.01.2025 одержує пенсію за віком, призначену згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Закон № 1058).

При первинному обчисленні розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 взято до уваги страховий стаж, тривалість якого склала 37 років 09 місяців 12 днів, стаж враховано по 19.12.2024, та заробітну плату за індивідуальними відомостями про застраховану особу ОК-5 з 01.07.2000 по 31.12.2024, коефіцієнт якої склав 0,96008.

В електронній пенсійній справі № 38 наявні довідки про заробітну плату з ПП «Карлівський хлібозавод» від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіва міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК «Норникель» від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1, які не підтверджені актами перевірки обґрунтованості видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії.

У зв`язку з відсутністю інформації щодо підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат страховий стаж не зараховано за періоди роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1991.

Для зарахування у кратному розмірі періодів роботи в районах Крайньої Півночі ОСОБА_1 не надано інформацію про укладені угоди (договори).

При призначенні пенсії ОСОБА_1 не враховано страховий стаж за період з 01.05.2009 по 21.06.2010 по ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія» в зв`язку з відсутністю внесків.

Пенсію обчислено у відповідності до норм чинного законодавства».

Позивач не погоджуючись із бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу позивачу періодів роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 28.03.1994, 01.05.2009 по 21.06.2010, а також періодів роботи в районах крайньої Півночі з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 у кратному розмірі із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців; незарахування до розрахунку пенсії заробітної плати відповідно до довідок про заробітну плату з ПП Карлівський хлібозавод від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіва міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК Норникель від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1, звернувся до суду із цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частинами 2, 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу в страховий стаж періоди роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 28.03.1994, 01.05.2009 по 21.06.2010, а періоди роботи в районах Крайньої Півночі 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 додатково із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 у періоди:

- з 05.08.1983 по 27.08.1983 позивач працювала машиністом кочегаром 2 розряду, м. Мончегорськ Мурманської області російської федерації,

- з 24.10.1983 по 16.07.1985 позивач працювала поваром в їдальні,

- з 08.10.1985 по 30.11.1987 позивач працювала прибиральницею продуктивних приміщень цеха електролізу нікелю №2, наказ від 05.10.1985 № 158,

- з 22.07.1988 позивач прийнята помічником вихователя дитячого садка, наказ від 19.07.1988 №111,

- з 30.08.1988 позивач переведена вихователем дитячого садка, наказ від 31.08.1988 №912-к,

- 28.03.1994 позивач звільнена за власним бажанням, наказ від 04.04.1994 №484-к.

Крім того, наданими архівними довідками підтверджено, що позивач працювала у м. Мончегорськ Мурманської області російської федерації, що відноситься до районів Крайньої Півночі.

Згідно супровідного листа управління Пенсійного фонду російської федерації в м. Мончегорськ Мурманської області від 09.07.2021 № 03-28/2238 на адресу ГУ ПФУ в Полтавській області були направлені:

1) архівна довідка муніципального архіву м. Мончегорськ Мурманської області від 22.06.2021 № С-52;

2) 1 довідка Кольської ГМК «Норникель» від 23.06.2021 № КГМК/15653-209;

3) довідки Кольської ГМК «Норникель» від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1.

Довідки були отримані відповідачем, згідно вхідного штампа ГУ ПФУ в Полтавській області на супровідному листі, 27.07.2021.

Пунктом 5 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у період роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 працювала в районі Крайньої Півночі.

Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами.

У пункті 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28 чітко вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

У постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №287/15/17-а виклав такий висновок щодо застосування норм права: "...для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність".

Факт роботи позивача в районі Крайньої Півночі у спірному періоді підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами в наданій архівними довідками, а тому спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців, так як працюючи у цей період в районах Крайньої Півночі, позивач користувалася пільгами, передбаченими Указом від 10.02.1960.

Суд враховує, що згідно статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами частини другою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, з аналізу наведеного вище, виходить, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Зазначена вище постанова набрала чинності 02.12.2022.

Відтак, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Суд зазначає, що за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Крім того, наявна в матеріалах справи трудова книжка (завірена її копія) позивача не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Право позивача на призначення чи перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

За приписами статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.94, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін і доказовою силою офіційних документів.

01.12.2022 прийнято Закон України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року №2783-IX (далі по тексту - Закон №2783-IX), яким керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162). Вирішено керуючись положеннями статті 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Отже, Законом №2783-IX зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчинену від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифіковану Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, тому до документів, виданих на території Російської Федерації, при їх пред`явленні на території України застосовуванню підлягала вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є чинною у відносинах України з Російською Федерацією.

Після зупинення дії Конвенції виникла ситуація, коли громадяни України, які мали документи, видані на території, зокрема, Російської Федерації, з метою проставлення на таких документах апостилю мали б їхати на територію держави-агресора, зокрема, Російської Федерації.

Водночас 04.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №107 Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав, якою установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Таким чином, під час дії воєнного стану, виготовлені на території російської федерації, установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою документи, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Законами України неодноразово затверджувалися Укази Президента України про продовження дії воєнного стану в Україні та на час розгляду цієї справи воєнний стан в Україні триває.

Станом на 24 лютого 2022 року документи, видані на території російської федерації, приймалися на території України без спеціального посвідчення в силу Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, дія якої була зупинена лише Законом №2783-IX від 01.12.2022, тому надані позивачем документи підлягають прийняттю на території України без спеціального посвідчення (проставлення апостиля).

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до страховий стаж за період з 01.05.2009 по 21.06.2010 по ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія», суд зазначає наступне.

З оскаржуваного рішення вбачається, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 не враховано страховий стаж за період з 01.05.2009 по 21.06.2010 по ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія» в зв`язку з відсутністю внесків.

Записами трудової книжки позивача підтверджено, що у спірний період позивач працювала кухарем в ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія».

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

У свою чергу, згідно з пунктом 1 статті 14 Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці.

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, на думку суду, виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку, у свою чергу, нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Таким чином позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а відтак, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі N 144/669/17 (провадження № К/9901/22935/18) та від 20.03.2019 у справі N 688/947/17 (провадження № К/9901/35103/18).

Таким чином, спірний період робіт підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо вимог позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу заробітну плату відповідно до довідок про заробітну плату з ПП Карлівський хлібозавод від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіву міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК Норникель від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1, суд зазначає наступне.

Так відповідач відмовив у зарахуванні позивачу заробітної плати, яка зазначена в довідках про заробітну плату з ПП Карлівський хлібозавод від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіву міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК Норникель від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1, оскільки довідки не підтверджено актами перевірки обґрунтованості видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Абзацом 2 пп. 3 п. 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №341/1132/17.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження недостовірності первинних документів, на підставі яких позивачу видані описані вище архівні довідки про заробітну плату.

Не врахування архівних довідок про заробітну плату у оскаржуваному рішенні вмотивовано не долученням копій первинних документів, що підтверджують нарахування заробітної плати, або актів перевірок, що підтверджують достовірність сум, зазначених у довідка, первинним документам.

Разом з тим, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17.

Частиною 3 статті 44 Закон №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Натомість, Закон №1058-IV та Порядок 22-1 не встановлює право органу Пенсійного фонду України вимагати від особи, яка звернулася за призначенням чи перерахунком пенсії, копій первинних документів, що підтверджують нарахування заробітної плати, зазначеної в довідці про заробітну плату, та відповідно не встановлюють особі, яка звертається за призначенням чи перерахунком пенсії, обов`язку надання до пенсійного органу копій первинних документів, що підтверджують нарахування заробітної плати.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №520/7125/17, посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні чи перерахунку пенсії.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

Відтак, неможливість пенсійного органу здійснити перевірку достовірності видачі довідки, не може бути підставою для позбавлення права на призначення чи перерахунок пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу позивачу періодів роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 28.03.1994, 01.05.2009 по 21.06.2010, а також періодів роботи в районах крайньої Півночі з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 у кратному розмірі із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців; незарахування до розрахунку пенсії заробітної плати відповідно до довідок про заробітну плату з ПП Карлівський хлібозавод від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіва міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК Норникель від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1.

Частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено пенсію за віком з 24.01.2025.

З метою ефективного поновлення прав позивача суд вважає за необхідне, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу в страховий стаж періоди роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 28.03.1994, 01.05.2009 по 21.06.2010, а періоди роботи в районах Крайньої Півночі 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 додатково із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців; заробітну плату відповідно до довідок про заробітну плату з ПП Карлівський хлібозавод від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіву міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК Норникель від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1, та провести перерахунок пенсії з 24.01.2025.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково;

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу позивачу періодів роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 28.03.1994, 01.05.2009 по 21.06.2010, а також періодів роботи в районах крайньої Півночі з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 у кратному розмірі із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців; незарахування до розрахунку пенсії заробітної плати відповідно до довідок про заробітну плату з ПП Карлівський хлібозавод від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіва міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК Норникель від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу в страховий стаж періоди роботи з 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 28.03.1994, 01.05.2009 по 21.06.2010, а періоди роботи в районах Крайньої Півночі 05.08.1983 по 27.08.1983, з 24.10.1983 по 16.07.1985, з 08.10.1985 по 30.11.1987, з 22.07.1988 по 31.12.1990 додатково із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців; заробітну плату відповідно до довідок про заробітну плату з ПП Карлівський хлібозавод від 23.05.2024 № 16, Муніципального архіву міста Мончегорська від 22.06.2021 № С-522 та Кольської ГМК Норникель від 28.06.2021 № 35500 ОЦО/142, № 35500 ОЦО/142-1, та провести перерахунок пенсії з 24.01.2025.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза