Справа № 300/5011/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/5011/24 пров. № А/857/28491/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Сеника Р.П.,

Судова-Хом`юк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року (головуючий суддя Григорук О.Б.) ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківськ, у справі №300/5011/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

24 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі Управління) про визнання протиправним, скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 95 від 28.03.2024 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію на пільгових умовах з 19.03.2024, зарахувавши до стажу роботи всі періоди роботи в РФ (з 01.12.1994 по 14.12.2021), період отримання допомоги по безробіттю (з 10.02.1998 по 04.02.1999) та до пільгового стажу періодів роботи в РФ (з 01.12.1994 по 14.12.2021) і у Філії «Укрнафта буріння» (з 16.02.1991 по 01.12.1994) та здійснити нарахування пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 95 від 28.03.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж. Проте, оскільки єдиною підставою незарахування до страхового та до пільгового стажу періодів роботи позивача на території РФ з 01.12.1994 по 14.12.2021 є припинення з 01 січня 2023 року РФ участі в Угоді від 13.03.1992, при цьому, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то в даному випадку зарахування до страхового та до пільгового стажу періодів роботи позивача на території РФ з 01.12.1994 по 14.12.2021 є передчасним. Проте зазначив, що за встановлених обставин слід зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999. Водночас вказав, що оскільки посада «помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ» не передбачена Списком № 2, який затверджений Постановами Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 № 10 та від 11.03.1994 № 162, то відсутні підстави для зарахування позивачу до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 періодів роботи позивача на посаді помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ з 16.02.1991 по 14.07.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року та в позові відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на момент розгляду заяви та прийняття рішення від 28.03.2024 в позивача недостатньо страхового та пільгового стажу для призначення пільгової пенсії, передбаченої п.2. ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також недостатньо віку виходу на пенсію (55 років). Зазначає, що висновками суду першої інстанції задоволено тільки період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999, а тому відповідно в позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає частково.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.03.2024 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатом розгляду заяви позивача, за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняло рішення № 95 від 28.03.2024, яким відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного віку, страхового стажу та пільгового стажу роботи. Встановлено, що вік заявника на дату звернення 54 роки 11 місяців 4 дні, враховано страховий стаж 10 років 10 місяців 24 дні та пільговий стаж - 0 років.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999, оскільки відсутня печатка на припинення виплати; до страхового та пільгового стажу не зараховано: періоди роботи в РФ згідно трудової книжки від 21.05.1987 НОМЕР_2 : з 01.12.1994 до 31.08.1997, з 01.09.1997 до 30.01.1998, з 17.02.2000 до 31.12.2001, з 01.01.2002 27.05.2002, з 19.06.2002 до 12.05.2003, з 13.05.2003 до 01.08.2004, з 02.08.2004 до 31.07.2005, 01.08.2005 до 30.04.2006, 01.05.2006 до 30.04.2007, з 01.05.2007 до 18.04.2008, оскільки з 01 січня 2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992; періоди роботи в РФ згідно вкладки до трудової книжки НОМЕР_3 : з 28.05.2008 до 16.04.2009, 17.04.2009 до 24.01.2010, 07.06.2010 до 18.08.2010, з 29.03.2001 до 15.03.2011, з 05.04.2013 до 13.03.2013, з 25.04.2013 до 06.04.2014, з 27.05.2014 до 04.09.2014, з 30.09.2014 до 01.05.2015, оскільки з 01 січня 2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992; до пільгового стажу не зараховано: періоди роботи з 16.02.1991 до 14.07.1994 та 03.10.1994 до 01.12.1994 згідно довідки від 26.09.2022 № 01/01/10/05/02/02-515 виданої ПАТ «Укрнафта» - Структурна одиниця (філія) «Укрнафта буріння», оскільки довідку підписано операційним менеджером з буріння свердловин Структурної одиниці (філії) «Укрнафта буріння». Зазначено, що пільгова довідка від 26.09.2022 № 01/01/10/05/02/02-515 потребує перевірки достовірності відомостей, зазначених у них.

Вважаючи протиправним рішенням щодо відмови у призначені пенсії, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частин 1, 4 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ст.24 цього Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом №1058-IV діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Статтею 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (частини 1, 2).

Згідно з пунктом а) частини 3 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 1 - 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно записів № 6, 7, 8, 9 трудової книжки НОМЕР_1 у періоди з 16.02.1991 до 14.07.1994 та 03.10.1994 до 01.12.1994 позивач працював на посаді помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ. Згідно розрахунку стажу у пенсійній справі № 95 періоди роботи з 16.02.1991 до 14.07.1994 та 03.10.1994 до 01.12.1994 зараховано позивачу до страхового стажу.

Оскаржуваним рішенням не зараховано позивачу до пільгового стажу вказані періоди роботи з 16.02.1991 до 14.07.1994 та 03.10.1994 до 01.12.1994 згідно довідки від 26.09.2022 № 01/01/10/05/02/02-515 виданої Структурною одиницею (філія) «Укрнафта буріння» ПАТ «Укрнафта», оскільки довідку підписано операційним менеджером з буріння свердловин Структурної одиниці (філії) «Укрнафта буріння». Зазначено, що пільгова довідка від 26.09.2022 № 01/01/10/05/02/02-515 потребує перевірки достовірності відомостей, зазначених у них. Відповідно матеріалів справи уточнююча довідка Структурної одиниці (філія) «Укрнафта буріння» ПАТ «Укрнафта» від 26.09.2022 № 01/01/10/05/02/02-515 підписана: операційним менеджером з буріння свердловин Структурної одиниці (філії) «Укрнафта буріння» Ю. Кравценюком, головним бухгалтером С. Волковою, керівником групи кадрових сервісів Долинського регіону, засвідчено печаткою Структурної одиниці (філія) «Укрнафта буріння» ПАТ «Укрнафта».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

За наявності зазначених документів та нормативного регулювання, пенсійний орган не був позбавлений можливості витребувати додаткові документи, для з`ясування усіх обставин щодо трудової діяльності (роботи) для об`єктивного вирішення поданої заяви про перерахунок пенсії.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999, оскільки відсутня печатка на припинення виплати, то колегія суддів зазначає, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 09.08.2019 по справі №654/890/17, від 21.02.2018 по справі №687/975/17, від 12.09.2022 по справі№569/16691/16-а.

Як це встановлено судом першої інстанції згідно записів №№ 15, 16 трудової книжки НОМЕР_1 : 10.02.1998 призначено позивачу допомогу по безробіттю згідно п.1а ст.29 Закону України «Про зайнятість населення» (наказ № 22к від 10.02.1998); 04.02.1999 закінчено виплату допомоги по безробіттю згідно п.1з ст.30 Закону України «Про зайнятість населення» (наказ № 42к від 04.02.1999). Над записами міститься відтиск штампу Рожнятівського районного центру зайнятості.

Колегія суддів зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні уточнюючої довідки.

Щодо віднесення посади помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ у спірний період до посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що посада «помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ» не передбачена Списком № 2, який затверджений Постановами Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 № 10 та від 11.03.1994 № 162, то відсутні підстави для зарахування позивачу до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 періодів роботи позивача на посаді помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ з 16.02.1991 по 14.07.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994, тобто в період роботи позивача у спірних правовідносинах.

Щодо неврахування до страхового та до пільгового стажу періоду роботи позивача на території російської федерації з 01.12.1994 по 14.12.2021 то суд апеляційної інстанції зазначає, відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Так, стаття 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Водночас, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст.13 Угоди від 13.03.1992, кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Разом з тим, ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про міжнародні договори України», припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.

Та більше, право позивача на врахування довідок для перерахунку пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування документів з російської федерації.

Водночас, щодо задоволення позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області України в області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999 та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи зазначені норми Порядку № 22-1, суд апеляційної інстанції зазначає, що:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, суд апеляційної інстанції зауважує, що вимоги про зарахування спірного стажу та призначення пенсії за віком на пільгових умовах були заявлені позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області України, проте за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вирішувало подану заяву з документами, приймало рішення, яке судом визнано протиправним, а відтак судом першої інстанції помилково вчинення дій зобов`язального характеру покладено на Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області України в області.

Отже, з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 та вимог ст.9 КАС України, належним відповідачем у спірних правовідносинах щодо зарахування періоду отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999 до страхового стажу та повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняття відповідного рішення є Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, яке як структурний підрозділ ПФ України визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про зарахування до страхового стажу спірного періоду і призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у здійснені такого.

Скасування рішення про відмову у призначенні пенсії має наслідком повторного вирішення питань, які викладені у заяві позивача саме тим органом, який первинного розглядав його таку заяву.

Оскільки сторони не оскаржують рішення в частині відмови в позові, то в силу приписів ст.308 КАС України, таке не є предметом апеляційного перегляду.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно вирішуючи даний спір визнав протиправним та скасував рішення пенсійного органу про відмову у призначені пенсії, проте задовольняючи вимоги в частині зобов`язання зарахування позивачу до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999 та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах не врахував належного органу, рішення якого скасовано, який і повинен вчинити дії на розгляд поданої позивачем заяви.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції задовольняючи частково позов, неповно встановив обставини у справі та неправильно застосував норми матеріального права що має наслідком рішення суду в частині скасувати.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі №300/5011/24 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах скасувати та позов в цій частині задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998 до 04.02.1999.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі №300/5011/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк