Справа № 280/1576/25
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 квітня 2025 року Справа № 280/1576/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б)

про: визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

04.03.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період строкової військової служби з 13.04.1984 по 10.06.1986 та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди його роботи з 10.01.1990 по 05.07.1992, з 13.01.1988 по 30.12.1989, у зв`язку із чим призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.06.2024;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Вельможко А.І., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1222988 від 13.02.2025.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сукупний обсяг наявного у нього страхового стажу у розумінні ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає йому право на оформлення пенсії за віком на пільгових умовах. Натомість, відповідач шляхом прийняття рішення від 09.09.2024 № 82 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки, за його позицією, не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача період строкової військової служби з 13.05.1984 по 10.06.1986 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983 (відсутня дата видачі військового квитка) та період роботи позивача з 10.01.1990 по 05.07.1992 в Приватному акціонерному товаристві «Запорізький електровозоремонтний завод» згідно з довідкою від 09.05.2024 № 48 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (зазначена у довідці посада не відповідає посаді, передбаченій Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення». Натомість, довідку від 17.06.2024 № 65 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній можливо буде перевірити після надходження акту перевірки).

На думку позивача, рішення відповідача від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним, оскільки за приписами ст. 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Отже, оскільки період строкової військової служби позивача з 13.04.1984 по 10.06.1986 підтверджується відповідними записами трудової книжки серія НОМЕР_2 від 25.07.1983 та тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , відповідач, на думку позивача, повинен був зарахувати такий період до його страхового стажу, однак протиправно не зробив цього.

Крім того, позивачем у позовній заяві зазначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Так, пільговий характер праці позивача в Приватному акціонерному товаристві «Запорізький електровозоремонтний завод» у період з 10.01.1990 по 05.07.1992 підтверджується записами №№9-11 трудової книжки серія НОМЕР_2 від 25.07.1983. Додатково позивач зауважив, що ним отримана довідка від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка містить всі необхідні відомості та реквізити. Однак, оскаржуване рішення від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії було прийнято відповідачем до отримання такої довідки. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

18.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 12742 від 18.03.2025), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки у відповідності до положень п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що на момент звернення позивача до відповідача з заявою призначення пенсії його вік становив 58 років 6 місяців 11 днів, при цьому обсяг страхового стажу складає 29 років 1 місяць 18 днів, обсяг пільгового стажу 2 роки 8 місяців 18 днів. Поряд із цим, позивачу до страхового стажу та пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 відповідачем не зараховано: 1) період строкової військової служби позивача з 13.05.1984 по 10.06.1986 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983 через відсутність дати видачі військового квитка; 2) період роботи позивача з 10.01.1990 по 05.07.1992 в Приватному акціонерному товаристві «Запорізький електровозоремонтний завод» згідно з довідкою від 09.05.2024 № 48 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки зазначена у довідці посада не відповідає посаді, передбаченій Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення». Отже, оскільки у позивача, на думку відповідача, відсутній необхідний обсяг трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», останній прийняв оскаржуване рішення від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Крім того, відповідачем у відзиві на позовну заяву акцентовано увагу суду на тому, що позивач пропустила строк звернення до суду з даною позовною заявою, оскільки позовні вимоги стосуються призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.06.2024. Натомість, до суду позивач звернувся лише 03.03.2025, тобто після спливу встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду. Додатково відповідачем зазначено, що обчислення страхового стажу є виключним повноваженням пенсійного органу, що реалізується ним у процесі прийняття рішення про призначення пенсії. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002.

17.06.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV) (а.с.21-22).

Рішенням від 25.06.2024 № 82 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.23).

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії, відповідач зазначив, що згідно з наданими документами не підлягають зарахуванню:

період строкової військової служби позивача з 13.05.1984 по 10.06.1986 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983, оскільки відсутня дата видачі військового квитка. До заяви про призначення пенсії військовий квиток не надано. Необхідно надати уточнюючу довідку;

період роботи позивача з 19.10.1995 по 25.01.1999 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983 (зараховано частково з 01.01.1998 по 25.01.1999 згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу. Вказаний період потребує уточнення (а.с.23).

Додатково відповідач у рішенні від 25.06.2024 № 82 про відмову у призначенні пенсії зауважив, що до пільгового стажу не враховано довідку від 17.06.2024 № 65 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки зазначена у довідці посада не відповідає посаді, передбаченій Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення». Отже, позивачу рекомендовано надати оновлену довідку (а.с.23).

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 25.06.2024 № 82 про відмову у призначенні пенсії, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Пенсійного фонду України шляхом подання відповідної скарги.

Листом від 14.08.2024 № 34394-39025/Ф-03/8-2800/24 Пенсійний фонд України поінформував позивача, зокрема про те, що відповідачу за результатами розгляду скарги позивача доручено провести перевірку змісту наданої останнім довідки від 17.06.2024 № 65 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на предмет відповідності первинним документам, а також зобов`язано відповідача надати позивачу допомогу у витребуванні уточнюючої довідки за період роботи з 13.01.1988 по 30.12.1989.

Також у листі Пенсійного фонду України від 14.08.2024 № 34394-39025/Ф-03/8-2800/24 вказано, що за результатами проведеної перевірки відповідач повинен визначити право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до вимог чинного законодавства. Додатково позивача було поінформовано про те, що період строкової військової служби позивача з 13.05.1984 по 10.06.1986 може бути зарахований до його страхового стажу при призначенні пенсії у разі надання документів, передбачених п. 6 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок № 637) (а.с.26).

У порядку виконання доручення Пенсійного фонду України відповідач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Запоріжсталь» з листом від 16.08.2024 № 0800-0210-8/72323 «Про надання довідки», в якому просив надати пільгову довідку по Списку № 2 на позивача за період роботи з 13.01.1988 по 30.12.1989, який працював помічником машиніста локомотива в цеху експлуатації управління залізничного транспорту, та довідку про перейменування закладу (а.с.27).

На виконання листа відповідача від 16.08.2024 № 0800-0210-8/72323 «Про надання довідки» Публічне акціонерне товариство «Запоріжсталь» виготовило довідку від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с.27). Із даної довідки вбачається, що позивач дійсно працював на комбінаті «Запоріжсталь», виконував роботу у виробництві чорної металургії та у період з 13.01.1988 по 30.12.1989 обіймав посаду помічника машиніста локомотиву цеху експлуатації, що передбачена Списком № 2 (а.с.27).

Довідка від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виготовлена на виконання листа відповідача від 16.08.2024 № 0800-0210-8/72323 «Про надання довідки», була отримана пенсійним органом 13.09.2024, що підтверджується відповідною відміткою на ній (а.с.27). Однак, рішенням відповідача від 09.09.2024 № 82 позивачу повторно було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV. Підставою для цього слугували такі висновки відповідача:

не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача період строкової військової служби з 13.05.1984 по 10.06.1986 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983, оскільки відсутня дата видачі військового квитка;

не підлягає зарахуванню до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 період роботи позивача з 10.01.1990 по 05.07.1992 в Приватному акціонерному товаристві «Запорізький електровозоремонтний завод» згідно з довідкою від 09.05.2024 № 48 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки зазначена у довідці посада не відповідає посаді, передбаченій Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення». Натомість, довідку від 17.06.2024 № 65 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній можливо буде перевірити після надходження акту перевірки (а.с.28).

Оцінюючи правомірність рішення відповідача від 09.09.2024 № 82 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Зміст ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII), згідно з якою час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Слід зазначити, що Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У ч. 4 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV законодавець визначив, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

За приписами ч.ч.1-3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення (ч.1 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV).

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду (ч. 2 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV).

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ч.ч.1-2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Згідно п. 2. ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV: чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Також варто зауважити, що за приписами ч. 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ), який є релевантним джерелом права у досліджуваних правовідносинах, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

У відповідності до ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що порядок ведення трудових книжок, а також правові аспекти підтвердження наявного трудового стажу у випадку відсутності трудової книжки визначаються Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, та Порядком № 637 (далі Інструкція № 58).

Згідно з п. 2.2 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, судом встановлено, що позивачем 17.06.2024 була подана до пенсійного органу заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.21-22). Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV шляхом прийняття рішення від 25.06.2024 № 82, оскільки, на його думку, не підлягають зарахуванню: 1) період строкової військової служби позивача з 13.05.1984 по 10.06.1986 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983, оскільки відсутня дата видачі військового квитка. До заяви про призначення пенсії військовий квиток не надано. Необхідно надати уточнюючу довідку); 2) період роботи позивача з 19.10.1995 по 25.01.1999 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983 (зараховано частково з 01.01.1998 по 25.01.1999 згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу. Вказаний період потребує уточнення (а.с.23).

Також суд встановив, що позивачем була подана скарга на рішення відповідача від 25.06.2024 № 82 про відмову у призначенні пенсії до Пенсійного фонду України. Так, листом Пенсійного фонду України від 14.08.2024 № 34394-39025/Ф-03/8-2800/24 позивача було поінформовано про те, що відповідачу за результатами розгляду скарги позивача доручено провести перевірку змісту наданої останнім довідки від 17.06.2024 № 65 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на предмет відповідності первинним документам, а також зобов`язано відповідача надати позивачу допомогу у витребуванні уточнюючої довідки за період роботи з 13.01.1988 по 30.12.1989 (а.с.26). Також Пенсійний фонд України у листі від 14.08.2024 № 34394-39025/Ф-03/8-2800/24 вказав, що за результатами проведеної перевірки відповідач повинен визначити право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до вимог чинного законодавства. Додатково позивача було поінформовано про те, що період строкової військової служби позивача з 13.05.1984 по 10.06.1986 може бути зарахований до його страхового стажу при призначенні пенсії у разі надання документів, передбачених п. 6 Порядку № 637 (а.с.26).

16.08.2024 відповідач на виконання доручення Пенсійного фонду України звернувся до Публічного акціонерного товариства «Запоріжсталь» з листом від 16.08.2024 № 0800-0210-8/72323 «Про надання довідки», в якому просив надати пільгову довідку по Списку № 2 на позивача за період роботи з 13.01.1988 по 30.12.1989, який працював помічником машиніста локомотива в цеху експлуатації управління залізничного транспорту, та довідку про перейменування закладу (а.с.27). Публічним акціонерним товариством «Запоріжсталь» на виконання листа відповідача від 16.08.2024 № 0800-0210-8/72323 «Про надання довідки» була складена довідка від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за змістом якої позивач дійсно працював на комбінаті «Запоріжсталь», виконував роботу у виробництві чорної металургії та у період з 13.01.1988 по 30.12.1989 обіймав посаду помічника машиніста локомотиву цеху експлуатації, що передбачена Списком № 2 (а.с.27).

Як встановлено судом, довідка від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній була отримана пенсійним органом 13.09.2024 (а.с.27). Однак, відповідач шляхом прийняття рішення від 09.09.2024 № 82 повторно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV з наступних причин: 1) не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача період строкової військової служби з 13.05.1984 по 10.06.1986 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983, оскільки відсутня дата видачі військового квитка; 2) не підлягає зарахуванню до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 період роботи позивача з 10.01.1990 по 05.07.1992 в Приватному акціонерному товаристві «Запорізький електровозоремонтний завод» згідно з довідкою від 09.05.2024 № 48 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки зазначена у довідці посада не відповідає посаді, передбаченій Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення». Натомість, довідку від 17.06.2024 № 65 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній можливо буде перевірити після надходження акту перевірки (а.с.28).

У контексті оцінки спірних правовідносин, зокрема в частині наявності правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду його строкової військової служби з 13.04.1984 по 10.06.1986, суд виходить із того, що згідно з відомостями трудової книжки серія НОМЕР_2 від 25.07.1983 (запис № 5) позивач дійсно проходив строкову військову службу в Радянській армії (а.с.11). Вказаний запис також містить номер розпорядчого документа (військового квитка № 4753664), на підставі якого він зроблений роботодавцем.

Судом також досліджена наявна у матеріалах справи копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 11.01.2024, яке у п. 8 містить відомості щодо проходження позивачем у період з 13.04.1984 по 10.06.1986 строкової військової служби (а.с.9).

Крім того, суд вважає за можливе застосувати у досліджуваних правовідносинах позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17), стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72366973).

Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 74262468).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач повинен був зарахувати до страхового стажу позивача період його строкової військової служби з 13.04.1984 по 10.06.1986 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983, однак протиправно відмовив у такому зарахуванні.

Аналізуючи наявність правових підстав для зарахування до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоду роботи позивача з 10.01.1990 по 05.07.1992 в Приватному акціонерному товаристві «Запорізький електровозоремонтний завод», суд виходить із такого.

Так, судом встановлено, що у період з 10.01.1990 по 05.07.1992 позивач працював на Запорізькому електровозоремонтному заводі у ремонтному цеху електрогазозварником 5 розряду (запис № 11 трудової книжки серія НОМЕР_2 від 25.07.1983). Вказаний запис також містить дату та номер розпорядчого документа, на підставі якого він зроблений роботодавцем, а саме наказ від 09.01.1990 № 7/к (а.с.12).

Також в матеріалах справи наявна копія довідки від 17.06.2024 № 65 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно з якою позивач у період з 10.01.1990 по 05.07.1992 виконував електрозварювальні та газозварювальні роботи в умовах пільгового виробництва за професією / посадою «електрогазозварник 5 розряду реле цеху», що передбачена Списком № 2 (а.с.12).

Підставою для видачі довідки від 17.06.2024 № 65 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній слугували технологічний процес виробництва, особова картка форми Т-2, відомості про нарахування заробітної плати, наказ про прийом на роботу від 10.01.1990 та наказ про переведення на роботу від 06.07.1992 № 302 (а.с.20).

Відповідно до п. 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 1 цього Порядку він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» ст. 13 та ст. 100 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII.

Згідно з п.п.2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 затверджено списки виробництв, цехів, професій, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Вказаною постановою визначено, що до Списку № 2 віднесено професію електрозварників та їх підручних.

Посада електрогазозварників, зайнятих різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки віднесена до Списку № 2 також іншим нормативно-правовим актом, а саме Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 період роботи позивача з 10.01.1990 по 05.07.1992 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983 та на підставі довідки від 17.06.2024 № 65 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, однак протиправно відмовив у такому зарахуванні. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано.

Аналізуючи наявність правових підстав для зарахування до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоду роботи позивача з 13.01.1988 по 30.12.1989 на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь» ім. С. Орджонікідзе, суд виходить із такого.

Судом встановлено, що у період з 13.01.1988 по 30.12.1989 позивач працював на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь» ім. С. Орджонікідзе в цеху експлуатації управління залізничного транспорту помічником машиніста (записи №№9-10 трудової книжки серія НОМЕР_2 від 25.07.1983). Вказаний запис також містить дату та номер розпорядчого документа, на підставі якого він зроблений роботодавцем, а саме наказ від 13.01.1988 № 59 (а.с.12).

Суд дослідив також наявну в матеріалах справи копію довідки від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виготовлену Публічним акціонерним товариством «Запоріжсталь» на виконання листа відповідача від 16.08.2024 № 0800-0210-8/72323 «Про надання довідки» (а.с.27).

Відповідно до відомостей, що містяться у вказаній довідці, позивач дійсно працював повний робочий день на комбінаті «Запоріжсталь», виконував роботу у виробництві чорної металургії та у період з 13.01.1988 по 30.12.1989 обіймав посаду помічника машиніста локомотиву цеху експлуатації управління залізничного транспорту, що передбачена Списком № 2 (п. 1 Розділу ХХХ Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 машиністи, їх помічники та старші машиністи: паровозів, тепловозів, електровозів, дизель-поїздів, моторвагонних (електро) секцій).

В якості підстави для видачі довідки від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній зазначені особова карта позивача, штатний розклад та особовий рахунок (а.с.27).

Згідно з п. 1 Розділу ХХХ «Залізничний транспорт та метрополітен» Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 посади, зокрема, машиністів та їх помічників, старших машиністів паровозів, тепловозів, електровозів, дизель-поїздів, моторвагонних (електро) секцій мотовозів віднесені до переліку професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах.

Вказані обставини сукупно засвідчують право позивача на зарахування до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоду роботи позивача з 13.01.1988 по 30.12.1989.

Стосовно твердження відповідача про те, що складену Публічним акціонерним товариством «Запоріжсталь» довідку від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній можливо буде розглянути лише після надходження акту перевірки, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Національним законодавством у сфері соціального та пенсійного забезпечення не передбачена можливість прийняття рішення органом Пенсійного фонду України про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з необхідністю проведення перевірки пільгової роботи громадянина.

Суд також приймає доводи позивача в частині того, що довідка від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній була виготовлена Публічним акціонерним товариством «Запоріжсталь» безпосередньо на виконання листа відповідача від 16.08.2024 № 0800-0210-8/72323 «Про надання довідки», складеного останнім у межах виконання доручення Пенсійного фонду України.

Отже, прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах до отримання вказаної вище довідки видається передчасним. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 період роботи позивача з 13.01.1988 по 30.12.1989 на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь» ім. С. Орджонікідзе згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 25.07.1983 та на підставі довідки від 04.09.2024 № 637 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, однак протиправно відмовив у такому зарахуванні.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даною позовною заявою суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, оскільки позивачем оскаржується рішення відповідача від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії, а з позовом він звернувся до суду 04.03.2025, суд доходить висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду з даною позовною заявою.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період строкової військової служби з 13.04.1984 по 10.06.1986 та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди його роботи з 10.01.1990 по 05.07.1992, з 13.01.1988 по 30.12.1989, у зв`язку із чим призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV з 17.06.2024, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки рішенню відповідача від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період строкової військової служби з 13.04.1984 по 10.06.1986 та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди його роботи з 10.01.1990 по 05.07.1992, з 13.01.1988 по 30.12.1989, у зв`язку із чим призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

При цьому, визначаючи дату, з якої така пенсія підлягає призначенню, суд керується приписами ч. 1 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, відповідно до якої пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Судом попередньо було з`ясовано, що первинно позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV саме 17.06.2024 (а.с.21-22). Відтак, з цієї дати позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період строкової військової служби з 13.04.1984 по 10.06.1986 та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди його роботи з 10.01.1990 по 05.07.1992, з 13.01.1988 по 30.12.1989, у зв`язку із чим призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV з 17.06.2024, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність рішення відповідача від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії, а також вмотивовано наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період строкової військової служби з 13.04.1984 по 10.06.1986 та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди його роботи з 10.01.1990 по 05.07.1992, з 13.01.1988 по 30.12.1989, у зв`язку із чим призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV з 17.06.2024.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав суду належних та достатніх доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією про сплату від 03.03.2025 № 4086-2175-7965-5978 (а.с.29) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 968,96 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.09.2024 № 82 про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період строкової військової служби з 13.04.1984 по 10.06.1986 та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 періоди його роботи з 10.01.1990 по 05.07.1992, з 13.01.1988 по 30.12.1989, у зв`язку із чим призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.06.2024.

Судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 30 квітня 2025 року.

Суддя О.В. Прудивус