Справа № 420/3856/25
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3856/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 14.01.2025 № 47 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1980 по 28.06.1986 за денною формою у Новокаховському технікумі гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства за спеціалізацією «Механізація сільського господарства» згідно диплому НОМЕР_1 від 28.06.1986 і архівної довідки № 598/24 від 25.09.2024 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з урахуванням вказаного страхового стажу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.01.2025 року з метою реалізації свого конституційного права на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, за місцем реєстрації та постійного проживання, із заявою про призначення йому пенсії за віком до якої долучив скановані документи, в тому числі трудової книжки НОМЕР_2 від 31.07.1986, диплому про освіту НОМЕР_1 від 28.06.1986 та архівної довідки № 598/24 від 25.09.2024 . Заяву ОСОБА_1 від 08.01.2025 про призначення пенсії за віком було розглянуто, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Рішенням від 14.01.2025 № 47 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, визначеного статтею 26 Закону№ 1058-IV. Як зазначено у рішенні від 14.01.2025 № 47 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області страховий стаж ОСОБА_1 становить лише 19 років 3 місяці 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано період навчання у Новокаховському технікумі гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства. Отже, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності передбаченого законодавством страхового стажу (від 22 до 32 років) та безпідставно не зараховано період навчання в технікумі, який підтверджений записами диплому НОМЕР_1 від 28.06.1986 з додатками та архівної довідки № 598/24 від 25.09.2024. Разом з тим, записами трудової книжки та вище зазначеним документами підтверджено наявність страхового стажу позивача більше 25 років. Проте, рішення від 14.01.2025 № 47 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії за віком позивач вважає незаконним та таким, що порушує його право на належний рівень соціального забезпечення, гарантоване Конституцією України.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах Підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 відсутній запис про навчання. Отже, враховуючи вимоги Порядку № 637 трудовий стаж позивача може бути встановлений на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. На підтвердження періоду свого навчання в Новокаховському технікумі гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства за спеціалізацією «Механізація сільського господарства» позивачем надано: диплом НОМЕР_1 від 28.06.1986 (в якому зазначено, що ОСОБА_1 в 1980 вступив на навчання та в 1986 закінчив навчання в технікумі, тобто навчався протягом 6 років); архівну довідку № 598/24 від 25.09.2024 видану Новокаховським фаховим коледжем Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного. Однак у довідці не вказано первинні документи, а саме накази, на підставі яких вона видана. Термін навчання, знову ж таки, вказано 01.09.1980 по 28.06.1986. Згідно з листом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 16.03.2011 № 4.7-17/674 «Роз`яснення щодо прирівняння середньої, спеціальної освіти, здобутої за часів існування радянського союзу в технікумах та училищах, до неповної вищої освіти» роз`яснено «... Законом Української РСР «Про народну освіту» від 28.06.1974 технікуми (училища) віднесені до середніх спеціальних навчальних закладів, головним завданням яких була підготовка кваліфікованих фахівців із середньою спеціальною та загальною середньою освітою які мають необхідні теоретичні знання і практичні навички за спеціальністю. Після набуття чинності Закону України «Про освіту» (1060-2) та Закону України «Про вищу освіту» (2984-14) технікуми та училища віднесені до вищих навчальних закладів І рівня акредитації, в яких здійснюється підготовка, фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1998 №65 затверджено Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту). Положенням передбачено, що термін навчання визначає строк підготовки здобувача освіти відповідного ступеня. Термін навчання встановлений освітньо-професійною програмою це термін викладання нормативної і вибіркової частин змісту освітньо-професійної програми. Освітньо-професійна програма підготовки молодшого спеціаліста забезпечує одночасне здобуття базової вищої освіти за спеціальністю та кваліфікації молодшого спеціаліста на базі повної загальної середньої освіти або на базі базової загальної середньої освіти з наданням можливості здобувати повну загальну середню освіту. Зазначена програма складається з навчальних дисциплін фахового спрямування та з різних видів практичної підготовки і може включати окремі дисципліни освітньо-професійної програми підготовки бакалавра. Освітньо-професійна програма підготовки молодшого спеціаліста реалізується, як правило, вищими навчальними закладами І рівня акредитації. Вищий навчальний заклад більш високого рівня акредитації може здійснювати підготовку молодших спеціалістів, якщо в його складі є вищий навчальний заклад І рівня акредитації або відповідний структурний підрозділ. Нормативний термін навчання не може перевищувати на базі повної загальної середньої освіти трьох років, а базової загальної середньої освіти чотирьох років. Отже, позивач вступив на навчання 01.09.1980 року у віці 18 років на базі загальної середньої освіти, а тому термін навчання не міг перевищувати трьох років. Відтак, позивачем не дотримано вимог передбачених ч.2 ст. 26 Закону № 1058-IV, а саме наявності страхового стажу не менше 22 років.

Також від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач підтримав свої позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та відзив на позовну, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 08.01.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22- 1 від 25.11.2005 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке було уповноважене розглянути подану позивачем заяву.

Рішенням ГУ ПФУ у Івано-Франківській області від 14.01.2025 № 47 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, та, серед іншого, зазначено: «За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу, не зараховано період навчання у Новокаховському технікумі гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства згідно архівної довідки №598/24 від 25.09.2024. оскільки у довідці не зазначені накази на зарахування та відрахування з технікуму та термін навчання перевищує загальновстановлені норми. Звертаємо увагу, що страховий стаж розраховано з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). З огляду на зазначене, керуючись ст.45 Закону № 1058, п. 4.3 Порядку подання та оформлення до документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005р. за № 1566/11846 з наступними змінами, вирішено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058 відмовити».

Вважаючи неправомірним рішення щодо відмови в призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктами "а", "ж" частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 року №1058-ІV передбачено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2017 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до абзацу першого підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абзацу 1, 2, 4 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи: розділ, підрозділ. пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 7 цього Порядку № 637 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" Порядку № 637 до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком № 637.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах Підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Так, щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1980 по 28.06.1986 за денною формою у Новокаховському технікумі гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства за спеціалізацією «Механізація сільського господарства» згідно диплому НОМЕР_1 від 28.06.1986 і архівної довідки № 598/24 від 25.09.2024, суд зазначає наступне.

Згідно з п. д ч. 3 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, як свідчать матеріали справи, вказаних дій відповідач не вчинив, тим самим не дотримався вимог п. 4.7. Порядку №22-1 щодо встановлення права особи на зарахування спірного періоду до страхового стажу на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Доказів того, що відповідач звертався до навчальних закладів для отримання підтвердження навчання позивача у відповідні періоди матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 8 Порядку №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (надалі також - Порядок №590).

Згідно з підпунктом «і» частини 1 пункту 109 Порядку №590 крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і таке інше), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на рабфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частиною 2 пункту 109 Порядку №590 передбачено, що при призначенні пенсій по старості періоди, вказані у підпункті «і», зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба у складі Збройних сил СРСР, або інша служба, вказана в підпункті «к».

Отже, весь період навчання за денною (очною) формою навчання у вищому навчальному закладі зараховується до страхового стажу особи.

Відповідно до диплому бакалавра серія НОМЕР_1 , виданого Новокаховським технікумом гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства 28.06.1986 року, позивач навчалась в університеті з 01.09.1980 по 28.06.1986 за денною формою навчання.

Відповідно до архівної довідки № 598/24 від 25.09.2024 року виданої «Новокаховським фаховим коледжем Таврійського державнпго агрптехнологічного Університету імені Дмитра Моторного» вбачається, що « ОСОБА_1 був зарахований до складу здобувачів освіти Новокаховського технікуму гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства за денною формою навчання за спеціальністю «Механізація сільського господарства» з 01.09.1980 року. 28.06.1986 року ОСОБА_1 закінчив «Новокаховський технікум гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства» за спеціальністю «Механізація сільського господарства». На підставі рішення Державної кваліфікаційної комісії від 28.06.1986 року присвоєно кваліфікацію технік механік. Отримав диплом державного зразка серії НОМЕР_1 з відповідною печаткою навчального закладу виданий 28.06.1986 року, реєстраційний номер НОМЕР_4 .»

Таким чином, суд робить висновок про те, що підстави для неврахування вказаного періоду навчання до страхового стажу позивача відповідачем не доведені.

Доводи відповідача про те, що період навчання перевищує загальновстановлений період суд відхиляє, оскільки вони спростовуються дипломом бакалавра серії НОМЕР_1 та архівною довідкою № 598/24 від 25.09.2024 року наявними в матеріалах справи.

Відтак, вказаний період навчання підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Таким чином, оскільки право позивача на призначення пенсії за віком порушено, а предметом розгляду зазначеної справи є саме рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії, то воно підлягає відновленню у спосіб, яким є визначений позивачем, а саме визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 14.01.2025 № 47 про відмову в призначенні пенсії за віком та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1980 по 28.06.1986 за денною формою у Новокаховському технікумі гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства за спеціалізацією «Механізація сільського господарства» згідно диплому НОМЕР_1 від 28.06.1986 і архівної довідки № 598/24 від 25.09.2024.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що не призначення пенсії за віком буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

При цьому, задоволення вказаної вимоги зобов`язального характеру не призводить втручання до дискреційних повноважень відповідача щодо призначення та виплати пенсії.

Так, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього, спосіб відновлення порушеного права позивачки має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію за віком з 08.01.2025 року.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 14.01.2025 № 47 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 08.01.2025 року, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 28.06.1986 за денною формою навчання у Новокаховському технікумі гідромеліорації, механізації і електрифікації сільського господарства за спеціалізацією «Механізація сільського господарства» згідно диплому НОМЕР_1 від 28.06.1986 року та архівної довідки № 598/24 від 25.09.2024 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка