Справа № 295/451/25
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/451/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м .Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування вимог зазначив, що 06.01.2025 року позивачу стало відомо про складення посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у м.Києві державної служби України з безпеки на транспорті постанови серії ПС 000394 від 26.09.2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 132-2 КУпАП.

За змістом постанови «25.03.2024 о 10:00 під час здійснення габаритно-вагового контролю за адресою: м. Київ, Кільцева дорога в районі зупинки «Південна Борщагівка» під час зважування ТЗ «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 встановлено, що вантажовідправник ТОВ «АБУ», згідно ТТН № 1256-3 від 25.03.2024 внесло відомості що не відповідають фактичним, які перевищують нормативну встановлені законодавством вагові параметри понад 20 %, але не більше 30 % при перевезенні подільного вантажу».

Позивач зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

При цьому, відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин (зокрема): відсутність події і складу адміністративного правопорушення; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Учасник звертає увагу, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення особа, уповноважена розглядати такі справи, зобов`язана дотримуватись вимог ст. 38 КУпАП, вирішити питання про закриття провадження внаслідок закінчення на момент розгляді двомісячного строку, обрахованого з часу вчинення правопорушення.

Так, зокрема, факт фіксації правопорушення мав місце 25.03.2024 року, при цьому, оскаржувана постанова прийнята 26.09.2024 року, тобто із порушенням строків, визначених ст. 38 КУпАП.

Позивач додає, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а відповідачем без достатніх правових підстав застосовано заходи адміністративного стягнення відносно особи, яка фактично не вчиняла адміністративного правопорушення.

Сторона наводить відомості про нормативне врегулювання відносин та акцентує, що диспозиція ч.3 ст. 132-2 КУпАП передбачає відповідальність в разі внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків включно.

Вказує, що за змістом ч.1 ст. 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

За змістом ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

На думку позивача, конструкція положень ст. 14-3 КУпАП не передбачає адміністративної відповідальності за ст.132-2 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення відносно керівника юридичної особи, а тому, за твердженням учасника, склад адміністративного правопорушення за неналежності суб`єкта є відсутнім.

Спираючись на вказані доводи, позивач просить задовольнити позов, визнати протиправною та скасувати постанову ПС 000394 від 26.09.2024 року, закрити провадження по справі.

Ухвалою суду від 14.01.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому звернуто увагу на закріплених вимогами законодавства, зокрема, положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, завданнях служби.

Вказано, що положення ст. 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт» покладає на вантажовідправника, крім іншого, обов`язок вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також відомості про вантажоодержувача та перевізника.

Сторона зазначає, що, оскільки статтею 132-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді штрафу, що накладається на спеціального суб`єкта уповноважену посадову особу вантажовідправника, а наведені у товарно-транспортній накладній відомості указували на суб`єкта господарювання як вантажовідправника ТОВ «АБУ», керівником якого є ОСОБА_1 , Державною службою України з безпеки на транспорті через взаємне застосування положень ст.ст. 14, 279-5 КУпАП визнано за необхідне накласти на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у зв`язку із внесенням вантажовідправником ТОВ «АБУ» до ТТН № 1256-3 відомостей, що не відповідають фактичним, із перевищенням таких відмінностей понад 20 %.

З приводу тверджень сторони позивача про недотримання суб`єктом владних повноважень вимог закону щодо належного сповіщення про час та місце розгляду справи, а також щодо порушення строків, встановлених для накладення адміністративного стягнення, відповідач зазначив, що з метою недопущення уникнення відповідальності вантажовідправника листом від 05.08.2024 № 66931/30/24-24 позивача було повідомлено належним чином щодо участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення 14.08.2024. Листом від 12.09.2024 № 80006/628/24-24 позивача повторно було повідомлено належним чином щодо участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення 26.09.2024.

Відповідає наголошує, що позивачем не було вчинено всіх можливих дій на отримання вказаної кореспонденції, позивач мав вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості для своєчасного отримання кореспонденції. Крім того, лише на позивача покладено обов`язок отримання цієї кореспонденції.

Вказує, що посадові особи Укртрансбезпеки в період активних бойових дій не мали можливості через наявність загрози їх здоров`ю і життю та з огляду на відсутність можливості забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи Укртрансбезпеки, забезпечити розгляд справ про порушення у визначені пунктом 25 Порядку № 1567 строки.

Відповідач звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Вказуючи на судову практику, що виникла в питаннях порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, яка зводиться до неприпустимості скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів, коли не забезпечується дотримання балансу принципу правової стабільності, та необхідності надання оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення в контексті співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

У поданому стороною позивача відповіді на відзив учасник повторно зауважує про необхідність застосування строків як підстави закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, зауважує на відсутності доказів на підтвердження неможливості або суттєвого утруднення виконання функцій, покладених в основу діяльності Управління.

Судом встановлено наступні обставини.

Зі змістом постанови у справі про адміністративне правопорушення № 000394 від 26.09.2024 року слідує, що 25.03.2024 О 10.00 год. інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у м.Києві під час здійснення габаритно-вагового контролю за адресою м.Київ, Кільцева дорога в районі зупинки «Південна Борщагівка» під час зважування транспортного засобу Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 встановлено, що вантажовідправником ТОВ «АБУ», згідно ТТН №1256-З від 25.03.2024 внесено відомості, що не відповідають фактичним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові параметри понад 20%, але не більше 30% при перевезені подільного вантажу.

Постановою визнано винним ОСОБА_1 як керівника ТОВ «Альянс Будівельників України» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 132-2 КУпАП, застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 34 000,00 грн.

Вирішуючи питання грунтовності заявлених вимог суд виходить з таких міркувань.

Положеннями ч. 3 ст. 132-2 КУпАП визначено, що внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків включно, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної норми слід дійти висновку, що суб`єктами правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті132-2 КУпАП, можуть бути фізичні особи, які досягли 16-річного віку громадяни, а також фізичні особи-підприємці, особи наділені спеціальним статусом як уповноважені посадові особи вантажовідправника.

В обставинах виниклого спору учасники не заперечують участь ТОВ «АБУ» як вантажовідправника, а також становище позивача - керівника юридичної особи.

Відповідно до ст. 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування, їх посадові (службові) особи зобов`язані надати відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи вантажовідправника.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Правила юридичної техніки вимагають використання термінів у нормативно-правовому аспекті в однаковому значенні. Для визначення суб`єктів правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 132-2 КУпАП необхідно звернутись до інших норм, які використовують термін «уповноважена посадова особа», а також надати логічне та систематичне взаємне тлумачення термінів «керівник» та «уповноважена посадова особа» за нормативного врегулювання інших актів.

Відповідно до ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) виконавчий орган (одноосібний чи колегіальний) підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді (у разі її утворення). Керівник підприємства (одноосібний виконавчий орган), головний бухгалтер, голова та члени наглядової ради (у разі її утворення), голова та члени колегіального виконавчого органу підприємства є посадовими особами такого підприємства. Статутом підприємства посадовими особами підприємства можуть бути визнані й інші особи. Посадові особи підприємства мають обов`язки перед підприємством, передбачені законом, зокрема щодо належного, добросовісного та ефективного управління підприємством (фідуціарні обов`язки).

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

З наведеного слід дійти висновку, що, хоча керівник підприємства є посадовою особою відповідного суб`єкта господарювання, здійснює представлення інтересів юридичної особи у взаємовідносинах в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, його повноваження та функції контролю із забезпечення господарської діяльності підприємства можуть супроводжуватись визначенням обсягу прав та обов`язків, запровадженням порядку взаємодії із іншими посадовими особами, в разі їх призначення, за сферою функціональних завдань.

Так, відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи).

Суд зауважує, що в разі заперечень керівника вантажовідправника щодо покладення відповідальності як на належну повноважну особу з`ясування даних про належність такої особи до суб`єктів відповідальності за приписами ст. 132-2 КУпАП може забезпечуватись через оцінку розподілу повноважень, зокрема в частині покладення обов`язку внесення відомостей до товарно-транспортних накладних або інших документів, пов`язаних із ними посадових інструкцій.

Суд звертає увагу, що, оскільки за результатом отримання в порядку ст. 279-5 КУпАП даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідачем здобуто відомості про ОСОБА_1 як керівника належну повноважну посадову особу, при цьому, підстави наділення відповідним статусом іншої посадової особи товариства, у тому числі, за даними Реєстру, а також за відсутності будь-яких пояснень з боку позивача з даного приводу, - відсутні, суб`єкт правопорушення визначено правильно із дотриманням вимог законодавства.

Відповідно дочс.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Зі встановлених судом обставин слідує, що події адміністративного правопорушення відбулись та фактично зафіксовані 25.03.2024 року, при цьому, оскаржувана постанова прийнята 26.09.2024 року, тобто із суттєвим перевищенням визначеного положеннями ст. 38 КУпАП строку.

Посилання представника позивача на вимоги Господарського кодексу України в частині строку можливої відповідальності суб`єкта господарювання є безпідставними, оскільки строки накладення адміністративного стягнення при вирішенні питання адміністративної відповідальності визначається виключно положеннями КУпАП, що, у свою чергу, за єдиного підходу забезпечує належну передбачуваність становища як суб`єкта правопорушення, так і органу владних повноважень з покладеними на нього обов`язками за контролем за дотриманням відповідних норм та стандартів.

Можливість своєрідного продовження строку накладення адміністративного стягнення спотворює належну правову визначеність поведінки, не відповідає загальним принципам юридичної відповідальності.

Суд приходить до висновку, що, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення по завершені встановленого вимогами ст. 38 КупАП строку відповідач діяв всупереч відповідним нормативним вимогам, в порушення вимог ст. 247 КУпАП не закрив провадження по справі.

За таких обставин, поданий позов у вказаній частині слід визнати обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 241-256, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення ПС 000394 від 26.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі закрити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса: м. Київ, вул. Фізкультури, 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов