Справа № 759/2993/24
Суддя: Сенько М. Ф.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2993/24

пр. № 2-а/759/5/25

17 лютого 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Пушкарського О.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника -адвоката Войтович Л.В. звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення судових витрат.

Ухвалою від 12.04.2024 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Відповідач правом на відзив не скористався. Будь яких заяв, клопотань не надходило.

Представник позивача -адвокат Войтович Л.В. подала до суду заяву про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, вимоги заяви підтримала.

Відповідач свого представника до суду не направив, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 №1147 від 12.12.2023р. за справою про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок на користь держави.

На підставі зазначеної постанови відповідача, 01.02.2024р. Святошинським відділом ДВС у м. Києві ЦМУМЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, крім того в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, тим самим було накладено арешт на кошти Позивача.

Відповідачем неправомірно винесено вказану постанову і вона підлягає скасуванню, оскільки частина 2 статті 210-1 КУпАП передбачає повторне вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 цієї статті. Натомість, позивач не притягався за ст. 210-1 КУпАП протягом 2023 року. Постанова відповідача про правопорушення позивач не отримував, штрафів не сплачував.

Відповідач порушив ст. 268 КУпАП України, щодо розгляду справи у присутності порушника та надання йому права надати пояснення, докази, заперечення. Позивача не було викликано для розгляду адміністративної справи, у Відповідача відсутні докази вжиття заходів із запрошення та повідомлення про розгляд адміністративної справи проти нього.

З описової частини постанови № 1147 написано, що позивач відмовився отримувати повістку. Натомість, повістки йому не пропонувалося. Процесуальних документів (у т.ч. протоколів) в присутності ОСОБА_1 не складалося.

Позивач дізнався про незаконну постанову 02.02.2024 року отримавши повідомлення про арешт рахунків від банківської установи у додатку «Приват24». Саме тоді позивачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти.

Суд погоджується з твердженням позивача щодо незаконності оскаржуваної постанови в частині відсутності повторного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та через порушення процесуального порядку винесення постанови.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Висловлена позиція Позивача щодо практики Європейського суду з прав людини суд вважає слушним та доцільним. Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові ВС/КАС від 21.01.2021 р. у справі №280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію договору б/н про надання правничої допомоги від 02.02.2024 р., ордер на надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 02.02.2024р.. Докази про сплату гонорару матеріали справи не містять.

Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 72, 77, 139, 160, 161, 172, 242, 245, 260, 262, 268 КАС України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1147 від 12.12.2023р. складену відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сенько М.Ф.