Справа № 300/7823/24
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2025 р. справа № 300/7823/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 28.08.2024 року про звільнення з військової служби;
- зобов`язати уповноважену особу військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 28.08.2024 року про звільнення з військової служби;
- зобов`язати уповноважену особу військової частини НОМЕР_1 звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
12.11.2024 року до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
20.11.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зміну підстав позову, в якій представник позивача просить:
- прийняти до розгляду заяву про зміну підстав позову;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , що полягають у відмові у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 28.08.2024 року про звільнення з військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 звільнити з військової служби.
Також до суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача військову частину НОМЕР_2 .
20.11.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 року, прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову. Залучено до участі у справі №300/7823/24 в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 .
30.12.2024 року на адресу суду від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
28.08.2024р. ОСОБА_1 подав рапорти про звільнення з військової служби до Військової частини НОМЕР_1 . Згідно з роздруківки трекінгу зі сайту Укрпошти вищезгаданий рапорт було отримано 04.09.2024 року.
До рапорту ОСОБА_1 були додані наступні документи: нотаріально завірена копія паспорта ОСОБА_1 , нотаріально завірена копія ІПН ОСОБА_1 , нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 , нотаріально завірена копія паспорта ОСОБА_2 , нотаріально завірена копія ІПН ОСОБА_2 , нотаріально завірена копія довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААД №055435; нотаріально завірена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , нотаріально завірена копія висновку №24 від 15.07.2024р., нотаріально завірена копія висновку ЛКК №24 від 15.07.2024р., витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 , нотаріально завірена копія заяви ОСОБА_2 нотаріально завірена копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 . довідка №586 від 30.07.2024р., нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , довідка видана начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 .
06.09.2024р. на адресу військової частини НОМЕР_5 направлявся адвокатський запит від
представника позивача - Буженка Ю.С. про надання відомостей про результат розгляду рапорту ОСОБА_1 від 28.08.2024р., що підтверджується копією адвокатського запиту та поштовою квитанцією про направлення.
Крім цього 16.09.2024р. була надіслана скарга від 16.09.2024р. щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 28.08.2024р. та адвокатського запиту від 06.09.2024р. на адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією скарги та поштовою квитанцією про направлення
04.10.2024р. на адресу представника позивача Буженка Ю.С. надійшла відповідь від військової частини НОМЕР_1 №1474/1/4279нт від 30.09.2024р., у якій військова частина НОМЕР_1 вказує, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби залишено без розгляду з огляду на таке:
В ході розгляду рапорту ОСОБА_1 встановлено, що він поданий з порушення
встановлених норм подачі рапортів військовослужбовцем, а саме: рапорт адресований командиру роти військової частини НОМЕР_1 , а не командиру військової частини НОМЕР_1 , а також, до рапорту не додано додатки зазначенні в рапорті, що не відповідає п. 1 розділу III. Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 531 від 06.08.2024 .»
В подальшому, до військової частини НОМЕР_1 надійшов оригінал рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 з відповідними до нього додатками, щодо його звільнення з військової служби, на підставі утримання військовослужбовцем одного із своїх батьків, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, який був зареєстрованого в журналі реєстрації рапортів особового складу в/ч НОМЕР_1 за Nє 3945 від 09.10.2024
В ході опрацювання вказаного рапорту ОСОБА_1 , з відповідно доданими до нього документами встановлено, що останній не висловлює бажання продовжувати військову службу та має наміри звільнитися з військової служби по догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 .
Військовою частиною НОМЕР_1 направлено клопотання до вищого штабу - НОМЕР_7 окремої бригади територіальної оборони (військової частини НОМЕР_8 ), для прийняття рішення.
17.10.2024 за вх. № 3812 до військової частини НОМЕР_1 надійшов про прийняте рішення, щодо рапорту ОСОБА_1 , в якому зазначено, що підстав для звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 , згідно абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - відсутні.
Позивач не погоджуючись з такими діями відповідачів звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Статтею 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина 1).
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина 3).
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5).
Звільнення з військової служби визначає стаття 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.
Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Указом Президента України за № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (далі Положення).
Відповідно до пункту 2 Положення громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.
За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до пункту 234 Положення перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
Порядок проведення розрахунку вислуги років визначається Міністерством оборони України.
Як встановив суд, єдиною підставою відмови у задоволенні рапорту позивача від 28.08.2024 року є твердження відповідача про те, що позивачу необхідно надати документи, що підтверджують відсутність у матері інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати подається окрім інших документів - акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідач при відмові позивачу у задоволенні рапорту посилається на відсутність документів передбачені наказом Міністерства оборони України №495 від 23.07.2024 оборони України «Про затвердження Змін Інструкції про організацію проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», який набрав чинності 02.10.2024.
Однак, як вбачається з матеріалів адміністративної позивач подав рапорт по команді 28.08.2024 року, відповідно у позивача не було обов`язку долучати акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осі, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки адже Наказ Міністерства оборони України № 495 від 23.07.2024 «Про затвердження Змін Інструкції про організацію проходження громадянами
України військової служби у Збройних Силах України» №495 не набрав чинності.
Згідно із ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що військовою частиною НОМЕР_2 протиправно застосовано норми нормативно-правового акту, який на час подання рапорту позивачем не набрав чинності.
Однак, щодо позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби.
Вирішення даного питання є дискреційними повноваженнями уповноваженої особи військової частини, де проходить службу військовослужбовець, суд доходить висновку, що дана позовна вимога не підлягає до задоволення.
суд при розгляді справи обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення" роз`яснив, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.
Враховуючи позицію Верховного суду України та керуючись частиною другоюстатті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, що в даному випадку позивачем обрано спосіб захисту, який не відповідає правам позивача, які він вважає, що порушені відповідачем.
Отже суд вважає, що прийняте рішення відповідачем є протиправним, однак, враховуючи його дискреційні повноваження, щодо звільнення позивача з військової служби, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , що полягають у відмові у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 28.08.2024 року про звільнення з військової служби та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28.08.2024 з врахуванням висновків викладених в рішенні суду.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , що полягають у відмові у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 28.08.2024 року про звільнення з військової служби.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28.08.2024 з врахуванням висновків викладених в рішенні суду.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.