Справа № 160/13725/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/13725/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року (суддя Лозицька І.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 стажу роботи з 28.04.1987 по 10.08.2015 на посаді фельдшера у Дніпропетровській міській лікарні швидкої медичної допомоги у подвійному розмірі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 28.04.1987 по 10.08.2015 на посаді фельдшера у Дніпропетровській міській лікарні швидкої медичної допомоги у подвійному розмірі та провести перерахунок його пенсії з 01.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 09.02.2024 про зарахування йому стажу роботи з 28.04.1987 по 10.08.2015 на посаді фельдшера у Дніпропетровській міській лікарні швидкої медичної допомоги у подвійному розмірі та здійснити з дати отримання даної заяви перерахунок пенсії. Листом №15391-7584/С-01/8-0400/24 від 13.03.2024 відповідач відмовив в зарахуванні трудового стажу у подвійному розмірі, відповідно до вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування до стажу в подвійному розмірі періодів роботи: в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого - анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я. Згідно статті 24 Закону № 1058 пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. З огляду на зазначене, зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі період роботи з 28.04.1987 по 10.08.2015 на посаді фельдшера у КЗ «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» немає законних підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В 2015 році позивач був переведений з пенсії по інвалідності (ІІІ група) на пенсію за віком. Відповідно до трудової книжкою від 04.04.1974 ОСОБА_1 в період з 28.04.1987 по 10.08.2015 працював у Дніпропетровській міській лікарні швидкої медичної допомоги на посаді фельдшера, а саме, на посадах: фельдшера виїзної бригади (кардіологічної) з 28.04.1987 по 31.08.2001; фельдшера кардіологічної бригади швидкої медичної допомоги з 01.09.2001 по 01.06.2008; фельдшера швидкої невідкладної медичної допомоги спеціалізованої кардіологічної бригади з 02.06.2008 по 31.12.2011; фельдшера швидкої на невідкладної медичної допомоги спеціалізованої кардіологічної бригади Спеціалізованої підстанції з 01.01.2012 по 31.05.2014; фельдшера швидкої невідкладної медичної допомоги бригади інтенсивної терапії та реанімації з 01.06.2014 по 06.05.2015; фельдшера з медицини невідкладних станів з 07.05.2015 по 10.08.2015.

09.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з листом, в якому просив зарахувати стаж роботи з 28.04.1987 по 10.08.2015 на посаді фельдшера у Дніпропетровській міській лікарні швидкої медичної допомоги у подвійному розмірі з урахуванням приписів наказу Міністерства охорони здоров`я від 08.10.1997 №303.

Відповідно до листа від 13.03.2024 №15391-7584/с-01/8-0400/24 ГУ ПФУ відмовило ОСОБА_1 в зарахуванні вищевказаного періоду страхового стажу у подвійному розмірі.

Вважає дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі протиправними, він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Приписами частин 1-3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України №1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи колегія суддів зазначає наступне.

Стосовно твердження відповідача про те, що стаж роботи розраховується в подвійному розмірі для визначення права на пенсію, а при обчисленні страхового стажу враховується в одинарному розмірі колегія суддів зазначає, що ст. 60 Закону №1788-XII не містить відповідного обмеження. Натомість йдеться про зарахування стажу в подвійному розмірі як таке, тобто безумовно, в т.ч. лише для призначення пенсії.

Щодо співвідношення згаданих раніше положень законодавства суд зауважує, що ст. 60 №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст. 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.12.2019 по справі № 689/872/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Згідно трудової книжки позивач працював на посаді фельдшера у Дніпропетровській міській лікарні швидкої медичної допомоги.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Перелік).

Відповідно до абзацу 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 встановлено, що лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Розділом 2 Переліку встановлено, що до закладів охорони здоров`я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до примітки 2 цієї Постанови робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Переліком не передбачена необхідність підтвердження роботи в структурному лікувальному закладі для визначення чи підтвердження спеціального стажу.

Приписами статей 3 та 16 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №2802-ХІІ визначено, що закладами охорони здоров`я є підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров`я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

Таким чином, не визначення в положеннях статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» безпосередньо реанімаційних бригад не може слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні до стажу позивача спірного періоду роботу в подвійному розмірі.

В даному випадку належить застосувати аналогію закону згідно змістовного критерію та зважаючи на функціональне призначення та повноваження реанімаційних бригад, які узгоджуються з відповідними параметрами реанімаційних відділень.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров