Справа № 600/1720/25-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1720/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 з 05.11.2020 р. по 29.06.2022 р. та у військовій частині НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 з 01.07.2022 по 18.09.2023 р., а також всіх належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України про Державний бюджет станом на 01.01.2020 р., 01.01.2021 р., 01.01.2022 р., 01.01.2023 р. за кожним роком проходження служби відповідно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за періоди проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 з 05.11.2020 р. по 29.06.2022 р. та у військовій частині НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 з 01.07.2022 по 18.09.2023 р., всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет» станом на 01.01.2020 р., 01.01.2021 р., 01.01.2022 р., 01.01.2023 р. за кожним роком проходження служби відповідно;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виражалася у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 за періоди проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 з 05.11.2020 р. по 29.06.2022 р. та у військовій частині НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 з 01.07.2022 по 18.09.2023 р., індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію доходів населення», Порядку проведення індексації доходів населення, затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за періоди проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 з 05.11.2020 р. по 29.06.2022 р. та у військовій частині НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 з 01.07.2022 по 18.09.2023 р. індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, які стосуються періоду з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року.

На виконання вимог указаної ухвали суду позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, яку обґрунтовано тим, що про порушення своїх прав він дізнався у березні 2025 року від колег по службі та після перевірки інформації в юридичних інтернет-ресурсах. Крім цього, вказано, що після звільнення з військової служби позивач не отримував письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми, а тому він не міг дізнатися про порушення своїх прав на момент звільнення.

Розглянувши подану заяву, перевіривши матеріали позову, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як було вказано судом в ухвалі від 17 квітня 2025 року, спір у даній справі виник у зв`язку з неналежною, на думку позивача, виплатою йому грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 05 листопада 2020 року по 18 вересня 2023 року. Так, позивач вважає, що грошове забезпечення за вказаний період виплачувалось йому у зменшеному розмірі, а індексація грошового забезпечення за спірний період взагалі відповідачем не нараховувалась і не виплачувалась.

Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно оцінювати як вимоги про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати у тому сенсі, яким їх наповнив Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013.

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 233 Кодексу законів про працю України, яка містить спеціальні для даних спірних правовідносин норми, які встановлюють строк звернення до суду за захистом порушеного в матеріальному аспекті права на оплату праці.

Суд зауважує, що до 19 липня 2022 року стаття 233 Кодексу законів про працю України не обмежувала будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Після цієї дати у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Отже, спірні у даній правовідносини, які виникли до 19 липня 2022 року (тобто, з 05 листопада 2020 року по 18 липня 2022 року) не обмежуються будь-яким строком на звернення до суду.

Поряд з цим до спірних правовідносин, що виникли з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року, підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 Кодексу законів про працю України.

Як вбачається зі змісту доводів позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, в такій містяться посилання на те, що про порушення свого права на виплату грошового забезпечення в належному розмірі позивач дізнався у березні 2025 року від колег по службі та внаслідок перевірки відповідної інформації в юридичних інтернет-ресурсах. Крім цього, позивач вказав, що після звільнення з військової служби не отримував письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми, а тому він не міг дізнатися про порушення своїх прав на момент звільнення.

Проте суд повторно наголошує, що вказані обставини не змінюють моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, на захист яких подано цей позов.

Суд зауважує, що виплата основних та додаткових видів грошового забезпечення під час проходження військової служби є періодичним платежем, який виплачується щомісяця. А тому позивач, отримуючи грошове забезпечення у період з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року, мав можливість дізнатися про порушення свого права щодо виплати грошового забезпечення у зменшеному розмірі, про що ним і вказується у позові.

До цього суд звертає увагу на те, що згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №340/1019/19).

Проте у позові не наведено жодних доводів (й не надано відповідних доказів) неможливості звернення позивача до військової частини НОМЕР_1 із заявою про перерахунок та виплату грошового забезпечення у належному розмірі безпосередньо після отримання такого грошового забезпечення протягом спірного періоду з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року.

Суд зауважує, що реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Подана до суду на виконання вимог ухвали суду від 17 квітня 2025 року заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року не містить жодних доводів з посиланням на обставини, які були б пов`язані з дійсними істотними труднощами та наявністю перешкод об`єктивного і непереборного характеру, які б унеможливили або значно утруднили можливість реалізації ОСОБА_1 особисто або в порядку представництва права на судовий захист у строк, установлений процесуальним законом для звернення до адміністративного суду.

Не звернення до суду з адміністративним позовом через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Тому, наведені позивачем у поданій на виконання вимог ухвали суду від 17 квітня 2025 року заяві про поновлення строку звернення до суду причини пропуску строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року є неповажними.

Згідно пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року.

Розглянувши позовну заяву в частині позовних вимог за період з 05 листопада 2020 року по 18 липня 2022 року, суд приходить до висновку, що вона подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України; даний спір виник із публічно-правових відносин; спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства; справа підсудна Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Підстави залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у даній справі.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Крім цього, як вбачається зі змісту позову, позивачем зазначено в ньому як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, військову частину НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_3 .

Вказане суд розцінює як клопотання про залучення військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, та зазначає таке.

Так, відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Отже, законом передбачено залучення судом при підготовці справи до судового розгляду, до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

З огляду на доводи позову, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, а також зміст та суть спірних у даній справі відносин, суд вважає, що рішення у цій справі може вплинути на права, інтереси або обов`язки військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 . Тому суд приходить до висновку про доцільність залучення до участі у розгляді справи як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору військову частину НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_3 .

Отже, заявлене позивачем клопотання підлягає задоволенню.

Беручи до уваги положення статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено право третьої особи подавати пояснення щодо позову або відзиву, суд встановлює третім особам, які не заявляють як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору самостійних вимог щодо предмета спору, строк для подання пояснень.

Керуючись статтями 49, 123, 171, 248, 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року.

2. Відмовити у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року.

3. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 18 вересня 2023 року повернути позивачеві.

4. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог за період з 05 листопада 2020 року по 18 липня 2022 року.

5. Справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

6. У разі заперечення проти позову встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

7. У разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

8. У разі подання позивачем відповіді на відзив, встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень, які повинні відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

9. Клопотання позивача про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, задовольнити.

10. Залучити до участі у цій справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ).

11. Запропонувати залученим до участі у цій справі третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, військовій частині НОМЕР_2 та військовій частині НОМЕР_3 у п`ятиденний строк з дня отримання копії позовної заяви з додатками подати до суду пояснення щодо позову, а в разі отримання відзиву - у п`ятиденний строк з дня його отримання подати до суду пояснення щодо них із врахуванням положень статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України.

12. Повідомити учасникам справи про можливість отримати інформацію по справі на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: adm.cv.court.gov.ua/sud2470/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та в частині повернення може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення, а в іншій частині - оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк