Справа № 500/1814/25
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/1814/25 пров. № А/857/13597/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

представника відповідача Чайківської М.Я.,

розглянувши в електронній формі у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року про забезпечення позову у справі № 500/1814/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Мрінович У.А. в м. Тернополі), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна» (далі ТОВ «ГТС Трейдінг Україна», заявник) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить: забезпечити позов шляхом зупинення дії Рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі також ГУ ДПС) № 346-Л від 21.03.2025 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (про припинення дії ліцензії № 00090 на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі пальним) до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» до ГУ ДПС.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року заяву задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року про забезпечення позову скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб. Доводи позивача у заяві про забезпечення позову не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття таких заходів, їх співмірність та збалансованість інтересів сторін, а також інших осіб.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, надав додаткові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник апелянта наполягала на задоволенні апеляційної скарги.

Заявник правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження ГУ ДПС № 346-Л від 21.03.2025 про анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Згідно частин першої, другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частини перша та друга статті 151 КАС України).

Колегія суддів враховує, що, виходячи з аналізу норм процесуального права, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову; 2) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; 4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оспорюваним рішенням, дією або бездіяльністю.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, повинні забезпечувати співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Рекомендації № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових та інших наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу про забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову із предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що із матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач має намір оскаржити Рішення ГУ ДПС № 346-Л від 21.03.2025 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

У заяві про забезпечення позову позивач просив вжити заходи забезпечення позову у вказаній справі шляхом зупинення дії Рішення ГУ ДПС № 346-Л від 21.03.2025 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (про припинення дії ліцензії № 00090 на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі пальним) до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» до ГУ ДПС.

Заява про забезпечення позову мотивована протиправністю оскаржуваного рішення. Заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав та інтересів позивача, так як у випадку анулювання зазначеної ліцензії призводить до припинення відповідної ліцензованої діяльності позивача, яка в свою чергу є основним видом його економічної діяльності, що як наслідок зумовить необхідність докладання позивачем значних зусиль та додаткових витрат для збереження наявного пального у зв`язку з неможливістю його реалізації, а також спричинить неотримання прибутку від здійснення господарської діяльності що, як наслідок, унеможливить виконання обов`язків щодо сплати податків та зборів до бюджетів, виконання взятих договірних зобов`язань перед третіми особами за укладеними договорами поставок пального, та простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування, в той час як забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право підприємства на здійснення господарської діяльності та надасть можливість підприємству, до остаточного вирішення цього спору, реалізовувати своє право на здійснення своєї господарської діяльності.

Разом з тим, протиправність рішення відповідача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи заявника не вказують на безумовну можливість виникнення конкретних та реальних обставин, за яких невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в межах заявлених позовних вимог у випадку прийняття рішення на користь позивача.

При цьому, сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень у формі прийняття спірного рішення та звернення до суду з позовом про визнання його протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Вказані в заяві доводи позивача про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову зумовить настання негативних та незворотних наслідків для нього, не підтверджені належними та допустимим доказами. Заявником не подано жодних доказів і того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективність захисту і унеможливити поновлення порушених прав позивача.

Викладене свідчить про те, що оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням норм процесуального права, а саме статей 150, 151 КАС України, а тому її слід скасувати і у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Отже, позивачем не доведено необхідність вжиття застосованого судом заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 КАС України, застосовані заходи є такими, що суперечать приписам частини другої статті 151 КАС України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а в задоволенні заяви позивача про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 313, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року про забезпечення позову у справі № 500/1814/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна» про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 29.04.25