Справа № 640/17152/19
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/17152/19

28 квітня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Еліт консалт груп" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Еліт консалт груп" (далі ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 № Ю-5008-17.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 № Ю-5008-17сформована про стягнення недоїмки, яка виникла у той час коли ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" перебувало на обліку в органах ДФС на території проведення антитерористичної операції, а тому відповідно до приписів Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі Закон №2464-VІ) було звільнене від виконання обов`язків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції. Крім того, позивач звернув увагу на те, що відповідач неодноразово направляв ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" вимоги про сплату боргу (недоїмки), сформовані з аналогічних підстав, які скасовані відповідними судовими рішеннями, зокрема, вимогу від 05.07.2018 №Ю-5008/17 скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 у справі №826/16242/18, вимогу від 07.02.2018 №Ю-5008-17 скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №826/7629/18.

За таких обставин, позивач вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки), є протиправною та підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням ДФС у м. Києві подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до реєстраційних даних платника ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" перебувало на обліку в Маріупольській об`єднаній державної податкової інспекції у Донецькій області до 02.06.2016, а з 02.06.2016 перереєструвалось в Державну податкову інспекцію у Голосїївському районі Головного управління ДФС у м. Києві. Підчас перереєстрації у день взяття на облік платника єдиного внеску за новим місцезнаходженням (місцем проживання) відбувається автоматична передача інтегрованої картки платника єдиного внеску за поточний рік, що і відбулося у ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп". При передачі інтегрованої картки платника єдиного внеску станом на 01.01.2016 у ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" обліковувалась заборгованість за попередній період, яка обліковується по теперішній час. Позивач не наводить та не надає доказів, що недоїмка виникла під час дії АТО, так як контролюючий орган отримав картку із недоїмкою та перевірити дану інформацію не можливо. Також відповідач зауважив, що з аналогічних підстав ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.04.2017 №Ю-5008/17, правомірність якої підтверджено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2018 у справі №826/8147/17.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 прийняти до провадження адміністративну справу за позовом ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Замінено у справі відповідача Головне управління ДФС у м. Києві () на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази та пояснення, викладених у заявах по суті справи, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" () перебувало на обліку в Маріупольській об`єднаній державної податкової інспекції у Донецькій області до 02.06.2016.

02.06.2016 ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" перереєструвалось до Державної податкової інспекції у Голосїївському районі Головного управління ДФС у м.Києві.

Станом на 31.05.2019 за ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" рахувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 19599,89 грн, у зв`язку із чим Головним управлінням ДФС у м. Києві складено та направлена на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 № Ю-5008-17 на вказану суму.

ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" оскаржило вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 № Ю-5008-17 в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 01.08.2019 №36915/6/99-99-11-05-02-25 відмовлено у задоволенні вказаної скарги ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп".

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 № Ю-5008-17, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом №2464-VI.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п.1, 4 і 12 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2 ст.9 Закону № 2464-VI).

За приписами ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 вказаного Закону недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Стаття 25 Закону № 2464-VI регламентує заходи впливу та стягнення, частина перша якої передбачає, що рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Отже нормами Закону № 2464-VI чітко визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VI, є недоїмкою. За наявності у платника єдиного внеску недоїмки податковий орган зобов`язаний надіслати такому платнику вимогу про її сплату.

02.09.2014 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII (далі Закон №1669-VІІ), який набув чинності 15.09.2014. Цей Закон прийнято з метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції (далі - АТО) або переселилися з неї під час її проведення.

Підпунктом 8 п.4 ст.11 Закону № 1669-VІІ розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI було доповнено п.9-3 наступного змісту:

"Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.".

Відповідно до Закону України від 02.03.2015 № 219-VIII п.9-3 вважається п.9-4 розділу VIII Закону № 1669-VII.

З аналізу наведених правових норм та з урахуванням безпосередньо п.9-3 (у подальшому пункту 9-4) розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI, вбачається, що платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Надалі на підставі абзацу п`ятого п."у" п.83 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 14.01.2020 №440-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи", який набрав чинності 13.02.2020, п.9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI було виключено.

Таким чином, п.9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI, яким була передбачена можливість тимчасово не виконувати обов`язки, визначені у ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ, зокрема щодо сплати єдиного внеску, та який був підставою для незастосування до таких платників заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, втратив чинність з 13.02.2020.

Як встановлено судом, позивач був зареєстрований за адресою: м. Донецьк, вулиця Університетська, будинок 2, тобто на території, де проводилась антитерористична операція.

Спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 № Ю-5008-17 направлено позивачу у зв`язку із облікуванням за ним недоїмки зі сплати єдиного внеску, розмір якої станом на 31.05.2019 складав 19599,89 грн.

Матеріали справи містять інтегровану картку платника податків ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" зі сплати єдиного внеску згідно якої станом на 31.12.2015 за позивачем рахувалась недоїмка у розмірі 24031,22 грн розмір, якої надалі змінювався, та станом на 31.05.2019 становив 19599,89 грн.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження факту виникнення недоїмки, про погашення якої складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 № Ю-5008-17, у позивача після того, як ТОВ "Юридична компанія "Еліт консалт груп" перереєструвалось до Державної податкової інспекції Голосіївського району Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

З приводу доводів відповідача про те, що позивач не наводить та не надає доказів, що недоїмка виникла під час дії АТО, так як контролюючий орган отримав картку із недоїмкою та перевірити дану інформацію не можливо, слід відзначити, що п.9-3 (у подальшому п.9-4) розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI не скасовує взагалі обов`язків платників єдиного внеску, а лише на певний період дає можливість (дозволяє) не виконувати обов`язки, визначені у ч.2 ст.6 Закону № 2464-VІ, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Аналогічного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла під час розгляду зразкової справи №812/292/18 у постанові від 06.11.2018.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.02.2024 у справі № 360/4568/20 виснував, що наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який утворився внаслідок самостійного нарахування та обчислення такого внеску у період з 14.04.2014 по 12.02.2020 (включно), після набрання чинності абзацом п`ятим п."у" п.83 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 14.01.2020 №440-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи", яким п.9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI було виключено, надає право контролюючому органу формувати та направляти вимогу про сплату боргу (недоїмки) за вказаний період, відповідно до положень ст.25 Закону № 2464-VI.

Отже, враховуючи обставини у справі та законодавчі положення, що регулюють спірні правовідносини, з огляду на чинність норми п.9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI, яка тимчасово дозволяла платнику єдиного внеску не виконувати своєчасно та в повному обсязі обов`язків, визначених ч.2 ст.6 Закону №2464-VI, та фактично обмежувала контролюючий орган у застосуванні заходів впливу та стягнення, зокрема і щодо формування та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки), на час формування спірної вимоги про сплату боргу (07.06.2019), суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваної вимоги Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 № Ю-5008-17 критеріям правомірності в контексті вимог ч.2 ст.2 КАС України, а отже така є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Таким чином, оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1921,00 грн відповідно до платіжного доручення №34 від 05.09.2019.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 № Ю-5008-17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Еліт консалт груп" судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Еліт консалт груп" (місцезнаходження: пл.Українських Героїв, 3, м.Київ, 01024, );

відповідач: - Головне управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул.Шолуденка, 33/19, м.Київ, 04116, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.