Справа № 620/13353/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції Баргаміна Н.М. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Справа № 620/13353/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

(

ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про визнання протиправною бездіяльності та

зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області за період з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022 в розрахунку до 100 00,00 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області за період з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022 в розрахунку до 100 000,00 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та з врахуванням проведених виплат за цей період.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у період з 01.05.2022 по 18.07.2022 брав участь у здійсненні заходів із збереження національної безпеки і оборони, виконуючи бойові завдання, у зв`язку з чим має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі до 100000 грн.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення в частині задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області в періоди з 01.05.2022 по 18.07.2022.

Разом з тим, суд зауважив, що згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткову винагороду у розмірі до 100000,00 грн за період з травня по липень 2022 року не виплачена, натомість згідно архівної відомості № 1 Позивач за спірний період отримував спірну винагороду з розрахунку 70000,00 грн в травні 2022 року в розмірі 82500,00 грн, в червні 2022 року - 9333,33 грн, в липні 2022 року - 0,00 грн.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Апелянт зазначає, що підтверджуючі документи щодо прийняття Позивачем безпосередньої участі ( в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у ІНФОРМАЦІЯ_1 та у матеріалах справи за спірний період відсутні.

Крім того, Апелянт відзначає, що виконання даних заходів не підтверджується відомостями з журналу бойових (службово - бойових) дій, оскільки в ньому зазначено лише виконання службових обов?язків (виконання певних завдань) Позивачем в певну кількість днів, а не виконання ним певних дій (бойового ураження, ведення бою тощо) з відсічі збройній агресії РФ відповідно до наказів Адміністрації Держприкордонслужби України №№:392, 628.

Також Апелянт відзначає, що з 01.01.2023 Чернігівська та Сумська області виключені з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні цієї справи було неповно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення цієї справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 та від 10.03.2025 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 06.02.2020 по 27.10.2022 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника загону з персоналу /т. 1 зворот а.с. 11/.

Згідно архівної відомості № 1 Позивач за спірний період отримував щомісяця винагороду в розмірі 30000,00 грн, передбачену Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», винагорода з розрахунку 70000,00 грн нарахована в травні 2022 року в розмірі 82500,00 грн, в червні 2022 року - 9333,33 грн, в липні 2022 року - 0,00 грн /т. 1 а.с. 16/.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2022 № 3432 Позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 24.02.2022 по 09.11.2022 /т. 1 а.с. 22/.

Суду було надано витяги з журналів службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 від … № … розпочато 26.04.2022 закінчено 14.06.2022, від … № … розпочато 15.06.2022 закінчено 19.07.2022, від … № … розпочато 20.07.2022 закінчено 05.09.2022, згідно яких:

- в період з 01.05.2022 по 31.05.2022 на підставі бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювалось відновлення контролю над ділянками державного кордону, організація охорони та оборони держаного кордону, здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ проти України шляхом ведення бойових дій, протидесантний резерв очолив, заступником резерву був призначений заступник начальника загону з персоналу;

- в період з 01.06.2022 по 30.06.2022 на підставі бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювалось забезпечення проведення заходів з надійної охорони державного кордону, здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ проти України шляхом ведення бойових дій, протидесантний резерв очолив, заступником резерву був призначений заступник начальника загону з персоналу;

- в період з 01.07.2022 по 31.07.2022 на підставі бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювалось забезпечення проведення заходів з надійної охорони державного кордону, здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ проти України шляхом ведення бойових дій, протидесантний резерв очолив, заступником резерву був призначений заступник начальника загону з персоналу /т.1 а.с. 33-41/.

8. Не погоджуючись з діями Відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі до 100000,00 грн, за період з 01.05.2022 по 18.07.2022, Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі ст. 1-1 Закону № 2011-XII законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування приписано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 № 254/2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема, Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог Постанови № 168 та для врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - наказ № 164-АГ), який застосовувався з 24.02.2022 по 01.08.2022, пунктом 1 якого передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень. Тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2 наказу №164 -АГ під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем певних бойових завдань, зокрема у складі військової частини, яка веде бойові дії, або завдань з всебічного забезпечення угруповань військ (сил) безпосередньо в районі ведення бойових дій.

Пунктом 3 наказу № 164 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:

- бойового наказу (бойового розпорядження);

- журналу бойових дій або інших відповідних документів;

-рапорту начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відрядженні військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Пунктом 4 наказу № 164-АГ визначено, що начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відрядженні військовослужбовці, щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляють органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах (додаток 2).

Пунктом 5 цього наказу визначено, що виплату додаткової винагороди здійснюють на підставі наказу начальника (командира) Держприкордонслужби з обов`язковим зазначенням підстав для його видання.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, збільшується до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

11. Разом з тим, з аналізу пункту 2 наказу № 164-АГ можна зробити висновок, що у переліку завдань, які визначають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах», відсутня чітка прив`язка до меж, бойових (спеціальних) завдань та операцій здійснення самих бойових дій та заходів. Перелік охоплює широкий спектр військових дій, які можуть виконуватися військовослужбовцями як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами.Це означає, що виконання військовослужбовцем різноманітних військових завдань як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами, може вважатися підставою для визнання його участі у бойових діях або заходах.

12. Поряд з цим, процедура підтвердження участі у бойових діях (пункт 3), згідно з наказом № 164-АГ, який був чинний у спірний період, здійснюється шляхом видачі довідки (додаток № 1) на підставі одного з визначених документів: бойового наказу (розпорядження); журналу бойових дій; рапорту начальника, без вимоги надання додаткових документів або сукупності інформації, як на тому помилково наполягає Апелянт.

Таким чином, враховуючи положення наказу № 164-АГ, можна дійти висновку, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах не повинно бути надмірно обмеженим. Навіть якщо надані позивачем документи не повністю відповідають вимогам наказу № 164-АГ через формальні недоліки у документальному підтвердженні, вони можуть бути достатніми для підтвердження його права на додаткову винагороду.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 17 грудня 2024 року у справі № 160/6265/23.

13. Водночас, колегія суддів відзначає, що з 1 серпня 2022 року набув чинності наказ № 392-АГ, який змінив підхід до визначення «безпосередньої участі» військовослужбовців у бойових діях, звузивши та конкретизувавши критерії до певних видів бойових завдань порівняно з наказом № 164-АГ. При цьому, хоч перелік документів для підтвердження участі у бойових діях залишився незмінним, наказ № 392-АГ ввів додаткові вимоги щодо підтвердження участі у бойових діях, вимагаючи надання сукупності наявної інформації у таких документах, а не наявності одного документа, як це було передбачено наказом № 164-АГ.

14. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відзначає, що питання можливості отримання військовослужбовцями збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, неодноразово досліджувалося Верховним Судом, а практика ВС є сталою і полягає в тому, що виплата додаткової винагороди у (збільшеному) розмірі до 100000 гривень обумовлена участю у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, та підтвердженням цих обставин відповідними документами.

15. Для відповідача підставою для виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови № 168 є саме документальне підтвердження участі позивача як військовослужбовця у бойових діях (заходах).

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 21.12.2023 у справі № 200/193/23, від 26.06.2024 у справі № 200/216/23, від 31.07.2024 у справі № 200/625/23, від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23, від 28.08.2024 у справі № 200/1310/23, від 04.09.2024 у справі № 280/2228/23, від 30.09.2024 у справах № 200/232/23 та № 200/440/23 від 17 грудня 2024 року у справі № 160/6265/23 та інших.

16. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у періоди з 01.05.2022 по 18.07.2022.

17. При цьому зазначені обставини підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2022 № 3432, яка є належним та достатнім доказом участі позивача у бойових діях згідно з пунктом 3 Наказу № 164-АГ, 392-АГ. Форма довідки затверджена додатком № 1 до наказу № 392-АГ.

Підставою для видачі такої довідки слугувало бойове розпорядження Головнокомандувача ЗС України від 23.02.2022 №39/304/92/29, бойове розпорядження Командувача Об?єднаних сил ЗС України від 23.02.2022 №313/200/83, наказ командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по стройовій частині) від 12.04.2022 №38, бойове розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 02.03.2022 № 12/дск.

18. Невідповідність довідки від 09.11.2022 № 3432 критеріям належності, достовірності та допустимості, визначених статтями 73-75 КАС України, судом не встановлено.

19. Разом з тим, за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2024 року у справі № 560/12539/22, від 28 травня 2024 року у справі № 560/1200/23, від 06 червня 2024 року у справі № 200/706/23 підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах може бути довідка командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець. За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який її видав.

20. При цьому, недотримання керівником підрозділу охорони державного кордону формальних процедур, зокрема ненадання Відповідачу підтверджуючих документів у сукупності, як стверджує Апелянт, не може бути підставою для відмови у виплаті додаткової винагороди. Покладення на Позивача негативних наслідків через процедурні недоліки військових частин порушує його законне право на отримання належного грошового забезпечення.

21. Зрештою, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі № 120/5170/23 та від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23.

22. У контексті встановлених обставин цієї справи та аналізу доводів апеляційних скарг колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

23. Окрім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно витягів з журналів службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 від … № … розпочато 26.04.2022 закінчено 14.06.2022, від … № … розпочато 15.06.2022 закінчено 19.07.2022, від … № … розпочато 20.07.2022 закінчено 05.09.2022, Позивач в період з 01.05.2022 по 31.07.2022 на підставі бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювалось відновлення контролю над ділянками державного кордону, організація охорони та оборони державного кордону, здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ проти України шляхом ведення бойових дій, протидесантний резерв очолив…, заступником резерву був призначений заступник начальника загону з персоналу, тобто Позивач, що підтверджується витягом з його послужного списку. Морально-психологічне забезпечення організовано заступником начальника загону з персоналу.

Більш того, як вбачається з архівної відомості № 1 Позивач за спірний період отримував щомісяця винагороду в розмірі 30000,00 грн, передбачену Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», винагорода з розрахунку 70000,00 грн нарахована в травні 2022 року в розмірі 82500,00 грн, в червні 2022 року - 9333,33 грн, в липні 2022 року - 0,00 грн, а тому твердження Апелянта про те, що участь Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у спірний період є суперечливими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

24. Твердження Апелянта про те, що з 01.01.2023 Чернігівська та Сумська області виключені з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Позаяк, спірні правовідносини виникли та діяли у період травень-липень 2022 року.

25. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанцій про доведеність обставин безпосередньої участі Позивача з 01.05.2022 по 31.07.2022 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей, що дає підстави для виплати йому за цей період додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі.

26. Аналізуючи всі доводи Апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

27. Отже, доводи апеляційної не спростовують висновків суду і Апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

28. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

29. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року - без змін.

30. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на результат апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 28 квітня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев