Справа № 420/21173/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/21173/24

Категорія:108020000 Головуючий в 1 інстанції: Марина П.П.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 13.11.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" звернулося до суду з позовом до Одеської митниці про:

- визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2024 року/000015/2 від 18 травня 2024 року;

- визнання протиправною та скасування картки відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2024 року/000077 від 18 травня 2024 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він не погоджується із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості, вважає його прийнятим без повного та об`єктивного дослідження поданих разом із митною декларацією документів, які у повній мірі підтверджують заявлену митну вартість товарів, без обґрунтування вказаних у рішенні розбіжностей, не відповідає правилам Розділу 3 МК України, тому підлягає скасуванню.

Позивач зазначав, що твердження митниці про те, що відповідні комісії за прострочення платежів у випадку їх сплати повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті є хибним, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості. Акт технічного стану так і цінова довідка не містять жодних відомостей стосовно вартості товару. Зазначений факт стосовно розрахунку показника втрати якості (здійснений на підставі відомостей щодо технічного огляду об`єкта оцінки (акт технічного стану від 18 квітня 2024 року №180424), що викликає у Одеської митниці сумніви в неупередженості або об`єктивності оцінки, жодним чином не впливає на можливість перевірити митницею вартість товару та не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Також позивач вказував, що наявність сумнівів щодо достовірності висновку про вартісні характеристики товару в жодному разі не можна вважати як підставу наявності розбіжностей у поданих декларантом документах, оскільки даний документ не є обов`язковим для подання митному органу, відповідно ст. 53 МК України, та який, у свою чергу, міг бути не взятим до уваги митним органом.

Відповідач позов не визначав, вказуючи, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст. 54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Представник відповідача також вказував у відзиві, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) 24UA50U9 від 18 травня 2024 року містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МК України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року позов ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2024 року/000015/2 від 18 травня 2024 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2024 року/000077 від 18 травня 2024 року.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15 470,56 грн.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" витрати на залучення перекладача у розмірі 2 000 грн.

В апеляційній скарзі Одеської митниці ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- МК України не допускається ігнорування та не виконання форм контролю встановлених СУР;

- відповідно інвойсу від 13 лютого 2024 року №11572580, умовами платежу (terms of payment) є негайна оплата (immediate payment), до сплати (invoice due date) 13 лютого 2024 року, але оплата була здійснена пізніше, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті від 29 лютого 2024 року №340. Аналогічно, відповідно до інвойсу від 05 березня 2024 року року №11581612, умовами платежу (terms of payment) є негайна оплата (immediate payment), до сплати (invoice due date) 05 березня 2024 року, проте оплата була здійснена пізніше, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті від 15 березня 2024 року №342. Отже, відповідні комісії за прострочення платежів у випадку їх сплати повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;

- встановлено наявність розбіжності щодо реквізиту призначення платежу (payment reference), який міститься у наданих інвойсах (від 13 лютого 2024 року №11572580, від 05 березня 2024 року №11581612, від 19 березня 2024 року №11582375, від 20 березня 2024 року №11582467, від 21 березня 2024 року №11582562), що не відповідає відомостям, які мітяться у генеральному договорі від 20 січня 2023 року №405473 розділу продавець;

- судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів;

- наявність в ЄАІС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості;

- у рішенні про коригування митної вартості №UА500490/2024/000009/1 від 11 березня 2024 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно- інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю;

- гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 4 000 грн. становить 1,32 прожиткові мінімуми на працездатних осіб з 01 січня 2024 року, або 0,56 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 93 годин роботи. Отже, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 4 000 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності;

- судом першої інстанції не було прийнято до уваги того, що як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було доведено суду першої інстанції, що заявлені витрати на перекладача безпосередньо були пов`язані з розглядом цієї справи, а тому підстав для стягнення з відповідача таких витрат у суду першої інстанції не було.

У відзиві ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є правильним, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської митниці, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

20 лютого 2023 року між Компанією Seaco SRL (Продавець) та ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" (Покупець) укладено генеральний договір купівлі-продажу №405473, згідно якого ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" продано товар контейнери з чорного металу для перевезення товарів загального призначення одним або кількома видами транспорту, бувші у використанні.

З метою митного оформлення товару, який поставляється за вищевказаним контрактом, а саме: "Контейнери сталеві, циліндричної форми, обладнані підставкою", для перевезення рідин (наливних вантажів) загального призначення одним або кількома видами транспорту, бувші у використанні: Танк-контейнери, 20-футові, тип 22К2, 10 шт.: №CRXU8635346 2008 року виробництва; №CRXU8678693 2008 року виробництва; №CRXU8615782 2005 року виробництва; №CRXU8647033 2007 року виробництва; №CRXU8688460 2010 року виробництва; №CRXU8670780 2008 року виробництва; №GESU8033896 2004 року виробництва; №GESU8034125 2004 року виробництва; №CRXU8689872 2010 року виробництва; №CRXU8692665 2011 року виробництва", декларант ФОП ОСОБА_1 подав до Одеської митниці митну декларацію типу "ІМ40ДЕ" №24UA50U9 від 18 травня 2024 року року.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією, зокрема, наступні документи:

Рахунки-фактури (інвойс) (Commercіal іnvoіce) №11572580 від 13 лютого 2024 року року, №11581612 від 05 березня 2024 року року, №11582375 від 19 березня 2024 року, №11582467 від 20 березня 2024 року року, №11582562 від 21 березня 2024 року;

Накладні УМВС (SMGS consіgnment note (raіl)) №31505632 від 24 березня 2024 року, №31505681 від 24 березня 2024 року, №31505829 від 31 березня 2024 року, №31505830 від 31 березня 2024 року, №31506074 від 12 квітня 2024 року, №31506075 від 12 квітня 2024 року, №31506076 від 12 квітня 2024 року, №31506077 від 12 квітня 2024 року, №31506078 від 12 квітня 2024 року, №31506079 від 12 квітня 2024 року;

Декларації про походження товару (Declaratіon of orіgіn) №11572580 від 13 лютого 2024 року року, №11581612 від 05 березня 2024 року, №11582375 від 19 березня 2024 року, №11582467 від 20 березня 2024 року, №11582562 від 21 березня 2024 року;

Банківські платіжні документи, що стосуються товару №340 від 29 лютого 2024 року, №342 від 15 березня 2024 року, №343 від 20 березня 2024 року у, №346 від 21 березня 2024 року, №347 від 25 березня 2024 року;

Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №4449 від 28 квітня 2024 року;

Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №144/455 від 16 травня 2024 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) №06/03-1 від 06 березня 2019;

Договір (контракт) про перевезення №ТЕ-27042021 від 27 квітня 2021 року;

Акт технічного стану №150524 від 15 травня 2024 року;

Карти контейнерів від 13 травня 2024 року;

Фото контейнерів №CRXU8615782, №CRXU8635346, №CRXU8647033, №CRXU8670780, №CRXU8678693, №CRXU8688460, №CRXU8689872, №CRXU8692665, №GESU8033896 та №GESU8034125 від 13 травня 2024 року.

Листом від 18 травня 2024 року №18/05-1 декларантом позивача повідомлено відповідача, що всі документи та відомості для підтвердження заявленої митної вартості товару зазначені в графі 44 ЕВМД, а саме: інвойси №11582467 від 20 березня 2024 року, №11572580 від 13 лютого 2024 року, №11582562 від 21 березня 2024 року, №11581612 від 05 березня 2024 року, №11582375 від 19 березня 2024 року, банківське платіжне доручення № 340 від 29 лютого 2024 року, №342 від 15 березня 2024 року, №343 від 20 березня 2024 року, №346 від 21 березня 2024 року, №347 від 25 березня 2024 року, цінова довідка №144/455 від 16 травня 2024 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №4449 28 квітня 2024 року, акт технічного стану №150524 від 15 травня 2024 року, та ін.

У листі від 18 травня 2024 року №18/05-2 декларантом позивача повідомлено відповідача, що додаткової інформації щодо вартості операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього згідно з положеннями ст.ст. 59, 60 МК України, з урахуванням застережень ст. 61 МК України або інформацію щодо ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 МКУ, або щодо вартості товарів, обчислену відповідно до ст. 63 МК України надати декларантом немає можливості. Декларант просив завершити митне оформлення товару згідно наданих документів.

18 травня 2024 року відповідачем прийнято рішення №UA500490/2024/000015/2 про коригування митної вартості та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2024/000077.

В оскаржуваному рішенні №UA500490/2024/000015/2 відповідачем зазначено, що документи, які подані з метою підтвердження заявленої митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із тим, що:

- у відповідності ч.5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. відповідно до п.3 "Оплата" генерального договору від 20 лютого 2023 року №405473 загальна ціна придбання Обладнання, зазначена у відповідному рахунку-фактурі на продаж ("Ціна покупки"), має бути сплачена Продавцю Покупцем банківським переказом протягом днів, зазначених у кожному рахунку-фактурі на продаж ("До сплати Дата") Покупець зобов`язується сплачувати комісію за прострочення платежу у розмірі 1,0% на місяць від будь-якої несплаченої суми, починаючи з відповідної дати платежу в кожному рахунку-фактурі. Відповідно до інвойсу від 13 лютого 2024 року №11572580, умовами платежу (terms of payment) є негайна оплата (іmmedіate payment), до сплати (іnvoіce due date) 13 лютого 24, але оплата була здійснена пізніше, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті від 29 лютого 2024 року №340. Аналогічно, відповідно до інвойсу від 05 березня 2024 року №11581612, умовами платежу (terms of payment) є негайна оплата (іmmedіate payment), до сплати (іnvoіce due date) 05 березня 2024 року, проте оплата була здійснена пізніше, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті від 15 березня 2024 року №342. Отже, відповідні комісії за прострочення платежів у випадку їх сплати повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

- встановлено наявність розбіжності щодо реквізиту призначення платежу (payment reference), який міститься у наданих інвойсах (від 13 лютого 2024 року №11572580, від 05 березня 2024 року №11581612, від 19 березня 2024 року №11582375, від 20 березня 2024 року №11582467, від 21 березня 2024 року №11582562), що не відповідає відомостям, які мітяться у генеральному договорі від 20 січня 2023 року №405473 розділу продавець. Для спростування зазначених обставин запропоновано надати виписку з бухгалтерської документації, зокрема виписку з відповідного балансового рахунку підприємства.

- Для підтвердження заявленої митної вартості надана цінова довідка від 16 травня 24 №144/455 складена ФОП ОСОБА_2 . Замовником цінової довідки від 16 травня 2024 року №144/455 є ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС", який є покупцем товару. Розрахунок показника втрати якості, одного із основних показників, який впливає на визначення ринкової вартості товарів, відповідно до зазначеної цінової довідки, здійснено на підставі відомостей щодо технічних оглядів об`єкта оцінки (товарів танк-контейнери), які виконані саме замовником (акт технічного стану від 15 травня 2024 року №150524), у діях якого з оцінки та визначення технічного стану товару бракує неупередженості або об`єктивності. Також встановлено, що для застосування методу аналогів продажів (порівняльний підхід) розглянуто обладнання, що пропонується до продажу на відкритому ринку в країні виробнику. Враховуючи, що товари, відповідно до наданих інвойсів, поставляються на умовах поставки FCA Rotterdam, експертом у ціновій довідці від 16 травня 2024 року №144/455 не враховано вартість перевезення із країни виробника до місця ввезення на митну території України, а також не враховано ціну на внутрішньому товарному ринку. Отже, зазначені обставини, не дають можливості підтвердити або спростувати факт відповідності досліджуваної ціни товару кон`юнктурі ринку на підставі відомостей, які містяться у ціновій довідці від 16 травня 2024 року №144/455. Для спростування зазначеної обставини запропоновано надати висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Відповідно до відомостей, які містяться у накладних УМВС (СМГС) від 12 квітня 2024 року №№506079 власником товарів (танк-контейнерів) є CMA-CGM, що не відповідає наданим інвойсам (умови поставки FCA Rotterdam) та платіжним інструкціям, які складені протягом лютого-березня 2024 року, відповідно до яких власником (продавцем та бенефіціаром платежів) є SEACO. До відома: у накладних від 24 березня 2024 року №31505632 та №31505681, від 31 березня 2024 року №31505829 та №31505830 власником є саме SEACO. Встановлені обставини є ознаками підробки документів поданих з метою підтвердження заявленої митної вартості.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.1 ст. 1, п.24 ч.1 ст. 4, ст.ст. 49, 50, ч.1 ст. 51, ч.2 ст. 52, ч.ч.1, 3 ст. 53, ч.ч.1-3 ст. 55, ст. 57, ч.ч.4, 5 ст. 58, ч.3 ст. 318 МК України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно п.24 ч.1 ст. 4 МК України митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів Україні, укладених у встановленому законом порядку.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.ч.4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 3 ст. 318 МК України визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Відповідно ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно ч.2 ст. 53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно ч.ч.1-3 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, згідно норм МК України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно п.33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2024 року/000015/2 від 18 травня 2024 року митним органом визначено, що в п.3 генерального договору від 20 лютого 2023 року №405473 зазначено розбіжності того, що за прострочення оплати товару позивач зобов`язаний сплачувати комісію у розмірі 1,0% на місяць та, що відповідні відшкодування у випадку їх сплати повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно ч.7 ст. 58 МК України платежі не обов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митницею при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Разом з тим, оскільки відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач оплачував на рахунок свого контрагента комісію за прострочення платежу, відтак, на переконання колегії суддів, такі суми не підлягають включенню у митну вартість товару.

Стосовно доводів митного органу про недоліки цінової довідки (висновку експерта) від 16. травня 2024 року №144/455 складеної ФОП ОСОБА_2 колегія суддів зазначає, що така довідка не є документом, який є підставою для визначення митної вартості заявленого товару, яким фактично є саме інвойс.

Така довідка (висновок експерта) має виключно інформаційний характер та містить інформацію щодо ринкової вартості товару, який заявляється до митного оформлення та не може містити в собі встановлення будь-яких інших складових, у тому числі й вартість послуг з транспортування вантажу.

Щодо посилань апелянта на те, що відповідно до відомостей, які містяться у накладних УМВС (СМГС) від 12 квітня 2024 року №506079 власником товарів (танк-контейнерів) є CMA-CGM, що не відповідає наданим інвойсам (умови поставки FCA Rotterdam) та платіжним інструкціям, які складені протягом лютого-березня 2024 року, відповідно до яких власником (продавцем та бенефіціаром платежів) є SEACO. До відомо: у накладних від 24 березня 2024 року №31505632 та №31505681, від 31 березня 2024 року, №31505829 та №31505830 власником є саме SEACO колегія суддів зазначає, що у накладних УМВС (СМГС) відсутня інформація щодо власника товарів, а міститься інформація (заповнена до того ж відправником ПЦЦ Интермодаль Терминал) щодо того, що контейнер власний лінії CMA-CGM (накладні УМВС № 31506079, 31506077, 31506075, 31506074, 31506078 та 31506076) та лінії Seacorp (накладні УМВС №31505632, 31505631, 31505829 та 31505830).

Тобто, накладні УМВС (СМГС) від 12 квітня 2024 року не містять інформацію щодо виробника товару, а вказують на "лінії" товару CMA-CGM та Seacorp (а не SEACO як вказано в оскаржуваному рішенні).

Доводи митного органу про те, що встановлені обставини є ознаками підробки документів поданих з метою підтвердження заявленої митної вартості є лише припущеннями, жодним чином не обґрунтованими належними доказами.

Таким чином, зазначені відповідачем зауваження жодним чином не впливають на можливість визначення митної вартості товарів.

Сумніви митного органу у достовірності документів та припущення щодо їх підробки не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару, якщо вони документально жодним чином не підтверджені.

Колегія суддів констатує, що митним органом не надано жодних обґрунтувань щодо нечинності зазначених документів або доказів їх підробки.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2021 року по справі №324/580/17 визначив, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Відтак, наявність у оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

Колегія суддів наголошує, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У розумінні наведених статей МК України сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 09 квітня 2019 року у справі №826/10733/15 та від 19 лютого 2019 року у справі №826/2312/16.

Статтею 8 МК України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно ч.3 ст. 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно ч.7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З огляду на викладене, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем та протиправність оскаржених рішень та карток відмови.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару (за ціною договору) та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. Крім того, відомості з інформаційних баз даних органів Держмитслужби, на які посилається відповідач, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, а тому такі дані не можуть мати пріоритетного значення по відношенню до наданих декларантом первинних документів про товар.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеному у постанові від 15 травня 2018 року по справі №820/3881/17.

Верховний Суд у постанові від 18 серпня 2021 року у справі №160/4944/19 вказав, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п.п.2, 4 ч.2 ст. 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

Так, Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не встановлений. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДПС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №820/17417/14, від 04 вересня 2018 року у справі №818/1186/17).

Тому саме лише зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів реквізитів раніше оформлених митних декларацій з вищим рівнем митної вартості товару не може вважатись належним підтвердженням обґрунтованості коригування митної вартості.

Колегія суддів зауважує, що відповідач не надав доказів на підтвердження існування обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару; неможливості перевірки числового значення митної вартості товарів на підставі поданих декларантом документів та пояснень.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, та не містять суттєвих розбіжностей.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС".

Щодо доводів апелянта про неспівмірність понесених ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" витрат на правничу допомогу, колегія суддів вказує про те, що під час вирішення спірного питання судом першої інстанції було враховано, що розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, без необхідності надання додаткових доказів, на підставі чого судом першої інстанції було зменшено витрати на професійну правничу допомогу з 17 000 грн. до 4 000 грн., що на думку колегії суддів є пропорційним до предмета спору.

Колегія суддів також вважає необґрунтованим довід апелянта щодо відсутності підстав для відшкодування товариству витрат на перекладача, оскільки відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи чітко передбачені ст. 132 КАС України. До того ж, колегія суддів враховує, що відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції не надано жодних заперечень проти зазначеного позивачем розміру витрат на оплату із залучення перекладача.

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.