Справа № 200/1824/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року справа №200/1824/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 р. у справі № 200/1824/24 (головуючий І інстанції Духневич О.С.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови ,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому просив: скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.10.2023 № 034741, якою накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд не дослідив належним чином пояснення та докази (зокрема, Договір №2 та Договір №3), що були додані до позову для підтвердження неправомірності притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності через відсутність документа, що засвідчує оплату транспортних послуг.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України в Україні діє принцип свободи договору. У зв`язку з дією принципу свободи договору, чинним законодавством не заборонено укладати безоплатні договори на надання транспортних послуг з евакуації населення.

ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 уклали Договір №3, як безоплатний, без отримання ФОП ОСОБА_1 оплати (винагороди) за надання відповідних транспортних послуг з евакуації, а лише з отриманням дизельного палива у розмірі 4000л, що необхідне виключно для здійснення евакуації населення за Договором №3.

Таким чином, суд дійшов до хибного висновку про те, що в межах здійснення зазначених перевезень ФОП ОСОБА_1 був зобов`язаний надати доказ оплати транспортних послуг, який не міг бути наявним у ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що зазначена евакуація здійснювалася безоплатно.

З відеозапису проведення перевірки можна встановити, що водій ОСОБА_3 надавав пояснення про те, що перевезення здійснюється в межах евакуації населення з м. Білозерське до м. Дніпро та надав Договір №3, що є підставою для перевезень (евакуації), які здійснювалися 04.09.2023.

Скаржник посилається на безпідставний вихід суду за межі позовних вимог, а саме суд в оскаржуваному Рішенні здійснює дослідження не порядку та підстав прийняття оскаржуваної Постанова №034741 від 03.10.2023, а порядку дотримання ФОП ОСОБА_2 та виконавчим комітетом Білозерської міської ради порядку забезпечення одне одного документами в межах процедури здійснення евакуації, які визначені Рішенням «Про затвердження плану евакуації населення Білозерської міської територіальної громади у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій у новій редакції» №27, що не є предметом та підставами позову.

Скаржник наголошує, що документами, які ФОП ОСОБА_1 мав отримати і отримав для здійснення евакуації населення є відповідний Договір №3 та подане ФОП ОСОБА_2 на його підставі замовлення.

Вимога суду про обов`язок надання ФОП ОСОБА_1 замовлення на перевезення між ФОП ОСОБА_2 та виконавчим комітетом Білозерської міської ради виходить за межі дійсних предмету та підстав позову та суперечить Договору №3, який і є підставою для виконання перевезень (евакуації) саме ФОП ОСОБА_1 , а не ФОП ОСОБА_2 .

У відповіді Білозерської міської ради від 04.06.2024 №02-03/1828 на Адвокатський запит №0072 від 29.05.2024, виконавчим комітетом Білозерської місьої ради було додано Замовлення від 02.09.2023р. на спеціальний маршрут для ФОП ОСОБА_2 , проте не було отримано відповіді на поставлене в Адвокатському запиті запитання, чому зазначене Замовлення від 02.09.2023 не було надано суду першої інстанції.

Також скаржник зазначає, що ФОП ОСОБА_1 здійснював евакуацію населення з міста Білозерське до міста Дніпро в умовах надзвичайної ситуації загрози військових дій на території Білозерської міської територіальної громади. Під час здійснення евакуації населення для ФОП ОСОБА_1 пріоритетним постало питання щодо забезпечення безпеки населення Білозерської міської територіальної громади, гарантування права на життя цього населення, що повністю відповідає суспільному інтересу. Допущення бюрократичних помилок у видачі рішення Білозерської міської ради або розпорядження міського голови є процедурними помилками саме цих суб`єктів, а не ФОП ОСОБА_1 , який сумлінно, отримавши замовлення на здійснення евакуації населення з метою захисту життя та здоров`я цих людей, гарантування їхньї безпеки виконав евакуаційні дії, які були закріплені в Договорі №3. ФОП ОСОБА_1 не може нести відповідальність за дії (бездіяльність) органів місцевого самоврядування, тобто, Білозерської міської ради; це відповідає принципу «належного урядування», який отримує визначення у рішеннях ЄСПЛ.

Таким чином, суд, вдався до надмірного формалізму, ставлячи дотримання бюрократичних процедур вище за життя та здоров`я не лише однієї особи, а населення цілої територіальної громади.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що у ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується ОСОБА_1 . На момент проведення перевірки було встановлено відсутність договору із замовником транспортних послуг та документів, що засвідчують їх оплату.

Фактичною підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до статті 60 Закону «Про автомобільний транспорт» стало встановлення факту перевезення позивачем легковим автомобілем пасажирів за відсутності договору із замовником транспортних послуг (1) та документу, що засвідчує оплату транспортних послуг (2).

Фактичні обставини справи, які установлені судом та підтверджені матеріалами справи, свідчать про здійснення Позивачем нерегулярного перевезення 04.09.2023 без необхідних документів, перелік яких передбачено у статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема договору із замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату транспортних послуг.

За твердженнями Скаржника, ним здійснювалися евакуація населення, на підставі договору № 3 від 03.01.2023, укладеного між Позивачем і ФОП ОСОБА_2 , який укладено на підставі договору № 2 від 03.01.2023, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та Виконавчим комітетом Білозерської міської ради. Укладення такого договору є реалізацією плану евакуації населення Білозерської міської територіальної громади, затвердженого рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради №27.

Посилання скаржника на рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради «Про затвердження плану евакуації населення Білозерської міської територіальної громади у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій у новій редакції» №27, є безпідставними, оскільки указаним рішенням передбачено евакуації населення Білозерської міської територіальної громади у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, Білозерська міська територіальна громада Покровського району Донецької області визначена територією можливих бойових дій.

Крім того, відповідно до пункту 1 рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради «Про затвердження плану евакуації населення Білозерської міської територіальної громади у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій у новій редакції» №27 передбачено, що залежно від обстановки, що склалася під час надзвичайної ситуації, проводиться загальна або часткова евакуація тимчасового або безповоротного характеру.

У вказаному випадку здійснювалось надання позивачем послуг з перевезення пасажирів, що підпадає під визначення «автомобільний перевізник» у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», що, своєю чергою, спростовує наведені останнім доводи у позовній заяві.

Договір наданий водієм не відповідає приписам пункту 56 Правил № 176, а саме не містить «дату і час здійснення перевезень, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу». Якщо і передбачено в ньому здійснення перевезень на підставі замовлень (пункт 2.1), однак під час рейдової перевірки у водія були відсутні (чи він не надав) такі замовлення.

Відділом правомірно було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 034741 від 03.10.2023 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано у відношенні позивача адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян відповідно, а всі інші наведені у позовній заяві твердження є надуманими та спростовуються матеріалами справи, направлені лише на ухилення від встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Згідно з ліцензією серії АГ № 588137 від 31.03.2011 позивач має право на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом.

Позивач є власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, SPRINTER 516 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

03.01.2023 між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) та Виконавчим комітетом Білозерської міської ради (Замовник), в особі міського голови Макєєва С.В. укладено договір на перевезення № 2 (далі-Договір № 2).

Відповідно до 1.1 Договору № 2 Замовник подає замовлення на пасажирські перевезення під час евакуації з міста Білозерське до міста Львов, місто Дніпро та забезпечує дизельним паливом, а Виконавець зобов`язується надати автомобільні транспортні засоби для перевезення пасажирів Замовника.

Перевезення пасажирів Виконавцем здійснюється на підставі замовлень, графіків руху за спеціальними маршрутами, поданими Замовником. Замовник подає замовлення на виділення транспорту при здійсненні міжміських перевезень - не пізніше 48 годин до початку перевезення (п. 2.1 Договору № 2).

Вартість послуг за надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом вартість дизельного палива, які надаються Виконавцю Замовником безоплатно під час проведення евакуаційних заходів. Розрахунки за надані послуги Замовнику здійснюються згідно акту виконаних робіт. Сума цього Договору складає в натуральних показниках 4000 л. дизельного палива (п. 4.1, 4.2 Договору № 2).

03.01.2023, між ФОП ОСОБА_2 (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець), укладено договір на перевезення № 3, щодо перевезення пасажирів під час евакуації з міста Білозерське до міста Львов, місто Дніпро на підставі замовлень, графіків руху за спеціальними маршрутами.

Відповідно до 1.1 Договору № 3 Замовник подає замовлення на пасажирські перевезення під час евакуації з міста Білозерське до міста Львов, місто Дніпро та забезпечує дизельним паливом, а Виконавець зобов`язується надати автомобільні транспортні засоби для перевезення пасажирів Замовника.

Перевезення пасажирів Виконавцем здійснюється на підставі замовлень, графіків руху за спеціальними маршрутами, поданими Замовником. Замовник подає замовлення на виділення транспорту при здійсненні міжміських перевезень - не пізніше 48 годин до початку перевезення (п. 2.1 Договору № 3).

Вартість послуг за надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом вартість дизельного палива, які надаються Виконавцю Замовником безоплатно під час проведення евакуаційних заходів. Розрахунки за надані послуги Замовнику здійснюються згідно акту виконаних робіт. Сума цього Договору складає в натуральних показниках 4000 л. дизельного палива (п. 4.1, 4.2 Договору № 3).

На підставі замовлення на спеціальний маршрут від 02.09.2023 року для ФОП ОСОБА_1 на підставі договору на перевезення № 3 від 03.01.2023 року ФОП ОСОБА_2 був організований спецмаршрут для проведення 04.09.2023 року евакуації мешканців з м. Білозерське до м. Дніпра.

Відповідно до акту виконаних робіт від 05.09.2023 року позивачем було виконано послуги з перевезення згідно з вказаним замовленням.

На підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) від 01.09.2023 № 60401/23/27-23 та направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 01.09.2023 № 014534, посадовими особами Укртрансбезпеки 04.09.2023 року проводилась рейдова перевірка в м. Дніпро.

Під час проведення рейду, був зупинений транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, SPRINTER 516 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснював нерегулярні перевезення пасажирів.

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що транспортний засіб належить та використовується ФОП ОСОБА_1 .

За результатом перевірки, посадовими особам Укртрансбезпеки складено Акт № 004413 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.09.2023, яким встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт абз. 3 ч. 1: перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме, відсутність договору із замовником транспортних послуг та документів, що засвідчують їх оплату. У акті перевірки містяться відмітка про те, що водій від надання пояснення та підписання акту відмовився.

Листом від 21.09.2023 року № 72203/38/24-23, направленим поштою рекомендованим повідомленням, позивача було викликано для розгляду справи на 03.10.2023 з 9.00 до 12.00. Позивач був заздалегідь повідомлений про час та місце розгляду означеного акту.

03.10.2023 заступником начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 034741, якою, за порушення статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт, до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344), автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; автобусний маршрут нерегулярних перевезень - автобусний маршрут, на якому здійснюють нерегулярні пасажирські перевезення; замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Частиною 1 статті 34 Закону № 2344 визначено, що автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Отже, контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 01 лютого 2024 року у справі № 600/3906/22-а, від 19 березня 2020 року у справі № 823/1199/17, від 19 серпня 2019 року у справі № 823/5035/15.

За положенням статті 30 Закону № 2344, автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, зобов`язаний, зокрема: забезпечувати надання транспортних засобів для вивезення населення із зони надзвичайної ситуації, районів можливих бойових дій. Компенсація фактичних (понесених) витрат суб`єктам господарювання та громадянам, транспортні засоби яких використовувалися для евакуації, здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; забезпечувати водіїв необхідною документацією.

Статтею 39 Закону № 2344 встановлені вимоги до документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Так, вказаною статтею передбачено, зокрема, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, суд дійшов до висновку, що положеннями статті 39 Закону № 2344 передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія відповідних документів, передбачених законодавством, зокрема, для нерегулярних пасажирських перевезень у водія автобуса повинні бути наявні - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344 передбачена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 18 Закону № 2344 з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

На виконання вимог ст. 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з п. 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Умовами п. 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено п. 21 Порядку № 1567.

Матеріали справи свідчать, що під час проведення рейду, був зупинений транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, SPRINTER 516 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснював нерегулярні перевезення пасажирів. Транспортний засіб належить та використовується ФОП ОСОБА_1 .

Підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до статті 60 Закону «Про автомобільний транспорт» стало встановлення факту перевезення позивачем легковим автомобілем пасажирів за відсутності договору із замовником транспортних послуг (1) та документу, що засвідчує оплату транспортних послуг (2).

Колегія суддів звертає увагу на те, що законодавство вимагає наявність у водія саме договору із замовником транспортних послуг та документу, що засвідчує оплату транспортних послуг.

Водієм під час перевірки надавався Договір № 3.

Так, матеріали справи свідчать, що 03.01.2023 між ФОП ОСОБА_2 (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) укладено Договір на перевезення № 3.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 3 Замовник подає замовлення на пасажирські перевезення під час евакуації з міста Білозерське до міста Львов, місто Дніпро та забезпечує дизельним паливом, а Виконавець зобов`язується надати автомобільні транспортні засоби для перевезення пасажирів Замовника.

Перевезення пасажирів Виконавцем здійснюється на підставі замовлень, графіків руху за спеціальними маршрутами, поданими Замовником. Замовник подає замовлення на виділення транспорту при здійсненні міжміських перевезень - не пізніше 48 годин до початку перевезення (п. 2.1 Договору № 3).

Вартість послуг за надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом вартість дизельного палива, які надаються Виконавцю Замовником безоплатно під час проведення евакуаційних заходів. Розрахунки за надані послуги Замовнику здійснюються згідно акту виконаних робіт. Сума цього Договору складає в натуральних показниках 4000 л. дизельного палива (п. 4.1, 4.2 Договору № 3).

Також, судом встановлено, що 03.01.2023 між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) та Виконавчим комітетом Білозерської міської ради (Замовник), в особі міського голови Макєєва С.В. укладено Договір на перевезення № 2.

Відповідно до 1.1 Договору № 2 Замовник подає замовлення на пасажирські перевезення під час евакуації з міста Білозерське до міста Львов, місто Дніпро та забезпечує дизельним паливом, а Виконавець зобов`язується надати автомобільні транспортні засоби для перевезення пасажирів Замовника.

Перевезення пасажирів Виконавцем здійснюється на підставі замовлень, графіків руху за спеціальними маршрутами, поданими Замовником. Замовник подає замовлення на виділення транспорту при здійсненні міжміських перевезень - не пізніше 48 годин до початку перевезення (п. 2.1 Договору № 2).

Вартість послуг за надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом вартість дизельного палива, які надаються Виконавцю Замовником безоплатно під час проведення евакуаційних заходів. Розрахунки за надані послуги Замовнику здійснюються згідно акту виконаних робіт. Сума цього Договору складає в натуральних показниках 4000 л. дизельного палива (п. 4.1, 4.2 Договору № 2).

Колегія суддів зазначає, що договори були чинні, не скасовані та визнавались (підтверджувались) сторонами.

З пояснень позивача вбачається, що позивач та водій не здійснювали нерегулярні пасажирські перевезення, а надавав безоплатні послуги з евакуації населення з м. Білозерське, Донецької області, на підставі Договору № 3. Також вказав, що Договір № 3, що укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 є безоплатний, без отримання оплати (винагороди) за надання відповідних транспортних послуг з евакуації, а лише з отриманням згідно п.4.2. такого Договору дизельного палива у розмірі 4000 л., що необхідне виключно для здійснення евакуації населення.

Укладаючи Договір № 3 сторони Договору не могли передбачити: точний день здійснення перевезень пасажирів, адже перевезення, що здійснюються в межах евакуації прямо пов`язані з виникненням надзвичайної ситуації; точний день та час виникнення обставин, що вимагають здійснення евакуації населення.

Порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях визначено Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (далі - Правила № 176).

Згідно пункту 13 Правил № 176 перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути: регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними.

Відповідно до пункту 51 Правил № 176, нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

Відповідно до пункту 55 Правил № 176, замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.

Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки (пункту 56 Правил № 176).

Пунктом 61 Правил № 176 передбачено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Проте, відповідно до підпункту 2 пункту 7 Правил № 176, дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації.

Відповідно до п. 24 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація це обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Наразі у країні введено воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався та діє і по теперішній час.

Пункт 4 частини 2 статті 5 Кодексу цивільного захисту України, в якій наведена класифікація надзвичайних ситуацій, відносить воєнні події до одного з видів надзвичайних ситуацій.

Виконавчим комітетом Білозерської міської ради від 15.11.2022 №53 затверджений План евакуації населення Білозерської міської територіальної громади у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій у новій редакції.

У подальшому, рішенням Білозерської міської ради від 21.03.2023 № 27 «Про затвердження плану евакуації населення Білозерської міської територіальної громади у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій у новій редакції» вказане вище рішення № 53 визнано нечинним.

Рішенням виконавчого комітету Білозерської міської ради від 21.03.2023 № 27 «Про затвердження плану евакуації населення Білозерської міської територіальної громади у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій у новій редакції» затверджено план евакуації населення, відповідно до якого для проведення загальної евакуації населення Білозерської міської територіальної громади залучаються наявні транспортні засоби відповідної адміністративної території, а також додатково транспортні засоби суб`єктів господарювання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області» від 02.08.2022 № 679-р, яке наразі є чинним, організовано проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (станом на момент виникнення спірних правовідносин) Білозерська міська територіальна громада є територією можливих бойових дій.

Таким чином, саме у зв`язку з виникненням загрози життю або здоров`ю населення позивачем і було здійснено евакуацію населення, про що свідчать матеріали цієї справи, а тому, на переконання суду, воєнний стан на території Донецької області, а саме Білозерської міської територіальної громади, є надзвичайною ситуацією в розумінні п. 24 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України.

Тобто, вимоги пункту 56 Правил № 176 не можуть розповсюджуватись на вищезазначені Договори щодо здійснення перевезення евакуації населення.

Отже, посилання відповідача на не відповідність договору приписам пункту 56 Правил № 176 є безпідставні з огляду на предмет Договорів та приписи підпункту 2 пункту 7 Правил № 176.

Таким чином, водієм під час проведення рейду було виконано вимоги законодавства та надано відповідний договір надання послуг з перевезення - евакуації з міста Білозерське до міста Львов, місто Дніпро.

При цьому, договір передбачає безоплатне надання послуг, що виключає можливість надання водієм відповідного документу, що засвідчує оплату транспортних послуг, а отже вимоги відповідача щодо його надання є безпідставними.

Посилання відповідача та суду першої інстанції на не надання під час рейду замовлень на евакуацію у день проведення рейду передбачених пункт 2.1 Договору, колегія суддів вважає помилковими, оскільки позивач або водій, за приписами законодавства не зобов`язані були мати та надавити відповідні документи (заломлення). Також, відповідачем притягнуто позивача до відповідальності не за відсутність таких замовлень.

Щодо посилання відповідача та суду першої інстанції на відсутність доказів, що рейс, виконаний транспортом позивача за маршрутом м. Білозерське м. Дніпро 04.09.2023 на транспортному засобі MERCEDES-BENZ, SPRINTER 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 був здійснений саме у зв`язку із надзвичайною подією (прийняття виконавчим комітетом Білозерської міської ради Донецької області рішення або розпорядження міського голови про проведення 04.09.2023 року евакуації населення Білозерської міської територіальної громади; рішення про залучення автомобільного транспорту MERCEDES-BENZ, SPRINTER 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 для евакуації 04.09.2023 населення Білозерської міської територіальної громади; замовлення виконавчого комітету Білозерської міської ради Донецької області на евакуацію населення Білозерської міської територіальної громади, призначену на 04.09.2023), колегія суддів зазначає, що вказані обставини не були предметом рейдової перевіри та не є предметом спору у цій справі.

При цьому, позивачем до апеляційної скарги додано відповідь Білозерської міської ради від 04.06.2024 №02-03/1828 на Адвокатський запит №0072 від 29.05.2024, у якому виконавчим комітетом Білозерської міської ради було додано Замовлення від 02.09.2023 на спеціальний маршрут для ФОП ОСОБА_2 .

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи документи в сукупності підтверджують здійснення позивачем перевезення евакуацію.

З огляду на викладене, висновки відповідача, які стали підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до статті 60 Закону «Про автомобільний транспорт», на встановлення факту перевезення позивачем легковим автомобілем пасажирів за відсутності договору із замовником транспортних послуг та документу, що засвідчує оплату транспортних послуг, не знайшли своє підтвердження та є помилковими.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду за те, що вимоги позивача задоволені, витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 р. у справі № 200/1824/24 скасувати.

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.10.2023 № 034741.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.

Головуючий суддя Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар