Справа № 420/6097/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6097/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

позивача не з`явився

представника позивача Вересюк О.В.

представника відповідача Яцини О.С.

третьої особи не з`явилась

представника третьої особи Масалова П.В.

розглянувши в порядку ст. 287 КАС України (у судовому засіданні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 , в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини О.С. від 17.02.2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700,00 грн. у виконавчому провадженні НОМЕР_3;

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ) Яцини О.С. від 26.02.2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Вимогу державного виконавця про зобов`язання забезпечити ОСОБА_2 спілкування, побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 на 15.02.2025 року Позивач не отримував. Державному виконавцю відомий номер телефону Позивача, однак ніхто не телефонував, щоб сповістити про вимогу. Зокрема, не надходило і повідомлення від АТ «Укрпошта» про надходження листа на відділення.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.09.2024 року не конкретизовано дні, в які Позивач повинен забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування, побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою. 09.01.2025 року Позивач ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження та надавав свої пояснення. Однак, з ним не узгоджувалися дні виконання вимог виконавчого листа, враховуючи зазначений ним графік роботи з 09.00 до 18.00.

Крім того, 15.02.2025 року ОСОБА_4 на 09.45 була завчасно (у вихідний день Позивача) записана та відвідувала лікаря. А тому, з об`єктивних причин не знаходилися вдома та не міг виконати вимогу державного виконавця, так як про неї не знав та в цей час перебував з дитиною на прийомі у лікаря.

Таким чином, посадовою особою, яка винесла оскаржувану постанову, не були досліджені в повній мірі всі обставини, які виникли в ході правовідносин щодо виконання рішення суду про забезпечення позову, в тому числі отримання Позивачем вимоги про забезпечення спілкування, побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 на 15.02.2025 року та безпосередньо виконання цієї вимоги.

17.02.2025 старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциною О.С. винесено Постанову (протиправну) про накладення штрафу ВП НОМЕР_3 у розмірі 1700 грн, встановивши строк у 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Однак, 26.02.2025 року знову ж таки із застосунку Дія, Позивач дізнався, що на нього накладено штраф у розмірі 3400 грн за невиконання виконавчого документа, відповідно до постанови від 26.02.2025 старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини О.С., ВП НОМЕР_3.

Жодних вимог, повідомлень, телефонних дзвінків від представників державної виконавчої служби Позивач не отримував в період з дня винесення постанови про накладення штрафу від 17.02.2025.

25.02.2025 Позивачу зателефонувала матір та повідомила, що у двері стукає представник державної виконавчої служби, однак Позивач жодних вимог чи повідомлень не отримував, про запланований вихід державного виконавця на 25.02.2025 року і гадки не мав. В той час перебував на роботі, був задіяний у проведенні слідчих дій, а тому в терміновому порядку не міг приїхати додому для забезпечення виконання вимог виконавчого документа, про що й повідомила матір Позивача державного виконавця. Представникам державної виконавчої служби відомо робочий графік Позивача.

За таких обставин, постанова старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцина О.С., ВП НОМЕР_3 від 26.02.2025 року також є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Процесуальні дії

Ухвалою судді від 28.02.2025 року залишено позовну заяву без руху у зв`язку несплатою судового збору.

10.03.2025 року до суду за вхід. №ЕС/21825/25 надійшла заява на виконання ухвали з доказами сплати содового збору.

Ухвалою суду від 20.03.2025 відкрито провадження по справі, з урахуванням особливостей визначених приписами ст. 287 КАС України для вказаної категорії справ.

Судове засідання призначено на 09.04.2025.

26.03.2025 року за вхід.№ЕС/27813/25 надійшов відзив на позов, який ухвалою суду від 09.04.2025, занесеною до протоколу судового засідання, повернено відповідачу через пропуск строку на його подання та за відсутності клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

Додатки до відзиву (копії матеріалів ВП НОМЕР_3) залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 09.04.2025 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 .

У судовому засіданні оголошено перерву до 17.04.2025 року.

15.04.2025 за вхід.№ЕС/35855/25 надійшли пояснення третьої особи, в яких зазначено, що позовна заява ОСОБА_1 побудована лише на тому, що йому було невідомо про необхідність виконувати рішення суду та не наведено жодної норми Закону, яку порушив державний виконавець. Неотримання ОСОБА_1 вимоги державного виконавця обумовлене прагненням боржника ухилитись від виконання рішення суду.

В судовому засіданні 17.04.2025 представником позивача, під час оголошення вступного слова, підтримано доводи, які зазначені у позовній заяві та наголошено, що державним виконавцем накладено штраф на боржника без з`ясування поважності причин невиконання рішення, що є обов`язковим відповідно до Закону.

Представник третьої особи та третя особа у вступному слові наголошували на тому, що боржником отримано Вимоги державного виконавця, а тому він зобов`язаний був їх виконати.

У судовому засіданні 17.04.2025 визнано обов`язковою явку державного виконавця ОСОБА_5 та оголошено перерву до 23.04.2025.

У судовому засіданні 23.04.2025 та 28.04.2025 представник відповідача (державний виконавець Олександр Яцина) пояснив, що з метою належного виконання рішення суду та врахування інтересів дитини, а також сторін виконавчого провадження, 13.01.2025 року державним виконавцем на адресу стягувача та боржника, рекомендованою кореспонденцією направлено Вимогу, якою запропоновано боржнику та стягувачу повідомити державного виконавця про бажані дні тижня з 10:00 по 18:00 години для виконання рішення суду.

На зазначену вимогу, відреагувала лише стягувач ОСОБА_2 та листом від 19.01.2025 року повідомила державного виконавця про бажані дні понеділок та вівторок у зазначений рішення суду час.

11.02.2025 року за вихідним номером 19311 державним виконавцем, засобами поштового зв`язку на адресу боржника та стягувача, направлено вимогу, якою зобов`язано боржника ОСОБА_1 бути присутнім за адресою: АДРЕСА_1 , 15.02.2025 року об 10:00 годині, з метою виконання виконавчого провадження НОМЕР_3.

15.02.2025 року державним виконавцем здійснена вихід за місцем проживання боржника, з метою перевірки виконання рішення суду, та встановлено, що ОСОБА_1 ухвалу №583/4315/24 не виконано, про що складено відповідний акт у присутності стягувача та свідка.

17.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 1700,00 грн., за умисне невиконання рішення суду.

18.02.2025 року державним виконавцем рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника та стягувача, направлено вимогу, якою зобов`язано боржника ОСОБА_1 бути присутнім за адресою: АДРЕСА_1 , 25.02.2025 року об 10:00 годині, з метою виконання виконавчого провадження НОМЕР_3.

25.02.2025 року державним виконавцем здійснена вихід за місцем проживання боржника, з метою перевірки виконання рішення суду, та встановлено що ОСОБА_1 ухвалу №583/4315/24 не виконано, про що складено відповідний акт у присутності стягувача.

26.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 3400,00 грн. за умисне невиконання рішення суду.

Також державний виконавець пояснив, що не перевіряв отримання сторонами виконавчого провадження Вимог від 11.02.2025 та 18.02.2025, оскільки не має такого обов`язку.

Постанову про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною не виносив, дні побачення визначав у Вимогах.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.09.2024 р. у справі №583/4315/24 частково задоволено заяву ОСОБА_2 щодо забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Охтирської міської ради, про відібрання малолітньої дитини і повернення матері, зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування (побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) два дні на тиждень з 10.00 години до 18.00 години без присутності батька (відповідача) та органів опіки за місцем перебування (проживання) дитини.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2024 р. у справі №583/4315/24 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Охтирської міської ради про відібрання малолітньої дитини та повернення матері відмовлено. Також в резолютивній частині рішення вказано, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.09.2024 р., скасовуються після набрання судовим рішенням законної сили.

На примусовому виконанні відділу перебуває зведене виконавче провадження №76174008 до складу якого входить виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання ухвали №583/4315/24, виданої 06.09.2024 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області про зобов`язання ОСОБА_1 забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування (побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) два дні на тиждень з 10.00 години по 18.00 годину без присутності батька (відповідача) та органів опіки за місцем перебування (проживання) дитини.

11.02.2025 старшим державним виконавцем Яциною О. винесено Вимогу №19311, якою зобов`язано ОСОБА_1 , з метою виконання ухвали №583/4315/24 від 06.09.2024, виданої Охтирським міськрайонним судом Сумської області, перебувати за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39, кв. 20, 15 лютого 2025 р. о 10.00 годині та забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування (побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Вимога від 11.02.2025 направлена 12.02.2025 на адресу боржника засобами поштового зв`язку, що підтверджується квитанцією Укрпошти (трек-номер 658).

Згідно інформації з сайту Укрпошти, вказане відправлення вручено боржнику 27.02.2025 (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

Крім того, Вимога від 11.02.2025 направлена на електронні адреси ОСОБА_1 та його адвоката Ольги ВЕРЕСЮК (ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно) 11.02.2025 року о 12:20 годині та о 12.21 годині відповідно.

15.02.2025 року старшим державним виконавцем складено Акт, яким встановлено, що рішення суду боржником не виконано без поважних причин. Акт підписано старшим державним виконавцем Яциною О.С., стягувачем ОСОБА_2 та понятою ОСОБА_6

17.02.2025 старшим державним виконавцем Яциною О.С. винесено Постанову про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн., якою встановлено, що боржником не виконано Вимогу виконавця від 15.02.2025 щодо виконання вимог виконавчого листа №583/4315/24.

18.02.2025 старшим державним виконавцем Яциною О. винесено Вимогу №1011, якою зобов`язано ОСОБА_1 , з метою виконання ухвали №583/4315/24 від 06.09.2024, виданої Охтирським міськрайонним судом Сумської області, перебувати за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39, кв. 20, 25 лютого 2025 р. о 10.00 годині та забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування (побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Вимога від 18.02.2025 направлена 20.02.2025 на адресу боржника засобами поштового зв`язку, що підтверджується квитанцією Укрпошти (трек-номер 659).

Згідно інформації з сайту Укрпошти, вказане відправлення повернено відправнику (закінчення терміну зберігання) 12.03.2025 (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

25.02.2025 року старшим державним виконавцем складено Акт, яким встановлено, що боржником не надано згідно рішення суду можливість побачення з дитиною. Не надано доступу до дитини тим самим не виконано рішення суду без поважних причин. В квартирі знаходилась невідома, яка на вимогу державного виконавця відмовилась надати доступ до дитини.

Акт підписано старшим державним виконавцем Яциною О.С., стягувачем ОСОБА_2 . В Акті також зазначено поняті - ОСОБА_7 , однак підпис відсутній.

26.02.2025 старшим державним виконавцем Яциною О.С. винесено Постанову про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн., якою встановлено, що 25.02.2025 р. державним виконавцем здійснено перевірку виконання боржником ухвали №583/4315/24, виданої Охтирським міськрайонним судом Сумської області, та встановлено, що ОСОБА_1 вимоги виконавчого документу про забезпечення безперешкодного побачення з малолітньою донькою на користь ОСОБА_2 не здійснено, про що складено відповідний акт.

Також судом встановлено, що відповідно до Історії розвитку дитини - ОСОБА_8 (КНП «дитяча міська поліклініка №3», дільниця №5) малолітня ОСОБА_4 перебувала на прийомі лікаря ОСОБА_9 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що АСВП (ВП НОМЕР_3, ідентифікатор доступу 3е8е17БАБ3ДБ) не містить сканованої копії Акту державного виконавця від 15.02.2025, а Акт від 25.02.2025 внесено до системи АСВП 26.02.2025.

Також матеріали справи містять Постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 08.01.2025, якою скасовано постанови від 06.12.2024 та від 18.12.2024 про накладення штрафу у 1700,00 грн. та 3400,00 грн. та визнано протиправними дії старшого державного виконавця Яцини О.С. при виконанні зведеного виконавчого провадження , до якого входить, зокрема, і ВП НОМЕР_3, що здійснені з порушенням частин 1 та 2 ст. 18, ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 8 розділу І Інструкції організації примусового виконання рішень.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Права і свободи людини, гарантії щодо них визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Ст. 55 Конституції України проголошує: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Безперечно, забезпечити надійний захист прав і свобод людини та громадянина може тільки судова система, яка діє виключно на засадах законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності судового процесу, змагальності сторін, додержання презумпції невинуватості тощо, в умовах незалежності і недоторканності суддів. Тому серед правових засобів захисту суб`єктивних прав і свобод людини та громадянина одним із найефективніших є судовий захист.

Судовий контроль не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункт 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями статті 63 Закону №1404-VІІІ визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 64-1 Закону №1404-VІІІ виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Відповідно до пункту 9 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5) у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

ВИСНОВКИ СУДУ

Спірні правовідносини, які склалися у цій справі, зводяться до питання щодо правомірності винесення державним виконавцем постанов про накладення штрафу на підставі статей 64-1 та 75 Закону №1404-VІІІ у виконавчому провадженні НОМЕР_3 з примусового виконання ухвали №583/4315/24, виданої 06.09.2024 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області про зобов`язання ОСОБА_1 забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування (побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) два дні на тиждень з 10.00 години по 18.00 годину без присутності батька (відповідача) та органів опіки за місцем перебування (проживання) дитини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №382/389/17 зазначила, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного приписами частини першої статті 287 КАС України, відповідні спеціальні норми встановлені Законом №1404-VIII.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас відповідно до частини другої статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою, а саме частиною другою статті 74 Закону №1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду також у постановах від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15 (провадження №12-93гс18) та у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №2-01575/11 (провадження №14-425цс18).

Як уже зазначалось, предметом перевірки у межах розгляду цієї справи є правомірність постанов державного виконавця накладення на ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_3, штрафу у розмірі 1700 грн. та 3400 грн. за невиконання ним рішення суду за відсутності поважних причин.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ухвалою про забезпечення у справі №583/4315/24 від 06.09.2024 року, зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування (побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) два дні на тиждень з 10.00 години по 18.00 годину без присутності батька (відповідача) та органів опіки за місцем перебування (проживання) дитини.

Як вбачається з ухвали суду у справі №583/4315/24, судом не визначено конкретно два дні на тиждень, в які боржник зобов`язаний забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування (побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) два дні на тиждень з 10.00 години по 18.00 годину без присутності батька (відповідача) та органів опіки за місцем перебування (проживання) дитини.

Особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначено приписами ст. 64-1 Закону Закон №1404-VIII, згідно з якою, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до п.5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5 (далі - Інструкція №512/5), якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №753/11909/21 (провадження № 61-2624св22). Такий правовий висновок викладено у постанові ВС КЦС від 05.04.2023 у справі №210/529/19.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено поясненнями державного виконавця Яцини О.С., постанова про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною ним не виносилась, що свідчить про порушення ст. 64-1 Закону Закон №1404-VIII та п.5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5.

Встановлене судом свідчить про те, що як боржник так і стягувач, у встановленому законом порядку, не обізнані про конкретно визначені дні.

З огляду на приписи законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання судового рішення варто з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

У цьому взаємозв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

При цьому, невиконанням судового рішення в розумінні статті 64-1 Закону №1404-VІІІ є встановлений відповідним актом факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин та винесення відповідної постанови про накладення штрафу.

Як встановлено судом, державним виконавцем складено 2 Акти від 15.02.2025 та 25.02.2025, в яких зазначено про невиконання рішення без поважних причин.

Поряд з цим, вказані Акти не містять жодного обґрунтування причин невиконання рішення суду.

В судовому засіданні державним виконавцем зазначено, що боржником не повідомлено причини невиконання рішення суду.

При розгляді даної справи судом також враховується, що Постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження, зокрема і ВП НОМЕР_3, від 08.01.2025, якою скасовано постанови від 06.12.2024 та від 18.12.2024 про накладення штрафу у 1700,00 грн. та 3400,00 грн. та визнано протиправними дії старшого державного виконавця Яцини О.С. при виконанні зведеного виконавчого провадження , до якого входить, зокрема, і ВП НОМЕР_3, що здійснені з порушенням частин 1 та 2 ст. 18, ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 8 розділу І Інструкції організації примусового виконання рішень.

В мотивувальній частині вказаної постанови встановлено наступне:

«… Відповідно до вимог пункту 8 Розділу І Інструкції, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта…

… Згідно з частиною другою статті 63 Закону, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень пункту 7 розділу І Інструкції, обов`язковим реквізитом постанови є мотивувальна частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову…

… Підставою для накладення на боржника штрафу при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, є встановлені державним виконавцем невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Передумовою прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу в межах виконавчого провадження за невиконання боржником судового рішення має бути не тільки встановлений державним виконавцем факт такого невиконання, але й відсутність поважних причин, які його обумовили.

Однак, у мотивувальній частині постанови про накладення штрафу державним виконавцем не зазначено про встановлення невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Сам факт невиконання судового рішення без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для накладення штрафу в порядку приписів статті 63 Закону…».

Як вбачається з матеріалів справи, Акт про невиконання рішення суду складено 15.02.2025 (субота), постанова про накладення штрафу складена 17.02.2025 (понеділок). Другий акт складено 25.02.2025 (вівторок), а постанова 26.02.2025 (середа).

При цьому, як вбачається з Автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП НОМЕР_3, ідентифікатор доступу - 3е8е17БАБ3ДБ), акт від 15.02.2025 відсутній в АСВП, Акт від 25.02.2025 внесено в систему АСВП 26.02.2025.

Відтак, боржник не був обізнаний про наявність Акту від 15.02.2025, та як наслідок, і необхідність надання пояснень та доказів, які б свідчили про поважність причин невиконання рішення суду саме 15.02.2025.

Натомість судом встановлено, що відповідно до Історії розвитку дитини - ОСОБА_8 (КНП «дитяча міська поліклініка №3», дільниця №5) малолітня ОСОБА_4 15.02.2025 перебувала на прийомі лікаря ОСОБА_9 .

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відтак, на переконання суду, забезпечення батьком дитини проведення медичного огляду доньки лікарем (хірургом) є його обов`язком. При цьому, проведення такого огляду саме у вихідний день (субота) також є цілком зрозумілим, оскільки ОСОБА_1 є посадовою особою державного органу та, відповідно до відображеного на офіційному сайті НАБУ графіку роботи, знаходиться на роботі з понеділка по п`ятницю з 9.00 до 18.00.

Встановлені обставини, на думку суду, є об`єктивними та поважними причинами.

Разом з цим, предметом спору даної справи є не сама по собі оцінка судом поважності причин, а протиправність постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин за відсутності обґрунтування державним виконавцем умови застосування штрафу - поважності причин.

Крім того, у постанові про накладення штрафу від 17.02.2025 зазначено: «… боржником не виконано вимогу виконавця від 15.02.2025…».

Вимога від 15.02.2025 у ВП НОМЕР_3 не виносилась, що підтверджено і державним виконавцем у судовому засіданні та вбачається з АСВП.

Постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних в матеріалах судової справи та в АСВП відсутня.

Крім того, у судовому засіданні державний виконавець пояснив, що рішення суду дні для побачення з дитиною не визначені, тому він їх визначав самостійно у Вимозі.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

Якщо документ, винесений виконавцем, надсилається у формі електронного документа, на такий документ накладається кваліфікований електронний підпис із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Пунктом 9 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», та є обов`язковою для виконання органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Згідно до пункту 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень у вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Відповідно до п.5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Як встановлено судом та не заперечувалось державним виконавцем, постанова про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною відповідачем не виносилась.

Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що винесення вимоги, в якій державним виконавцем самостійно визначено день побачення з дитиною за відсутності попереднього погодження між стягувачем та боржником часу та (або) місця побачення з дитиною шляхом винесення встановленої законом постанови, є протиправним.

У постанові Верховного Суду від 11.03.2021 року по справі №640/23179/19 встановлено наступне:

«Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування…

… Практика Верховного Суду щодо помилковості застосування суб`єктами владних повноважень аналогії закону у випадку визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування сформована, зокрема, у постановах 17.02.2020 у справі №826/1376/18 та від 14.08.2020 у справі №820/432/17».

Поряд з цим, суд критично ставиться до твердження представника позивача щодо неотримання вимоги від 11.02.2025, оскільки матеріали справи містять інформацію про направлення вимоги на електронні адреси ОСОБА_1 та його адвоката Ольги ВЕРЕСЮК (ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно).

Критично також суд ставиться і до пояснень державного виконавця щодо направлення вимоги за допомогою застосунку Viber, так як матеріали справи таких доказів не містять.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про протиправність постанови про накладення штрафу від 17.02.2025, зважаючи на відсутність обґрунтування поважності/неповажності причин невиконання судового рішення, які повинні оцінюватись у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення, як то встановлено у правових висновках Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 21.01.2020 р. у справі №640/9234/19, від 17.08.2020 р. у справі №160/4615/19) та визначення конкретного дня побачення з дитиною не у спосіб, визначений законом.

Також суд вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню і постанову про накладення штрафу від 26.02.2025, оскільки вона також не містить обґрунтування поважності/неповажності причин невиконання судового рішення; винесена за невиконання вимоги від 18.02.2025, а не постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Крім встановленого, суд також зазначає, що державним виконавцем у Вимозі від 18.02.2025 зобов`язано « ОСОБА_1 , з метою виконання ухвали 583/4315/24 від 06.09.2024, виданої Охтирським міськрайонним судом Сумської області, перебувати за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.39, кв. 20, 25 лютого 2025 р. о 10.00 годині та забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .»

На переконання суду, ОСОБА_1 об`єктивно не міг перебувати за адресою: АДРЕСА_1 , 25 лютого 2025 р. о 10.00 годині, оскільки 25.02.2025 (вівторок) це робочий день, і ОСОБА_1 , який є посадовою особою Одеського ТУ НАБУ, зобов`язаний перебувати на робочому місці з 9.00 до 18.00.

Крім того, суд критично ставиться до твердження третьої особи та її представника, що дитину могла їй передати і мати ОСОБА_1 .

В ухвалі суду у справі №583/4315/24 зазначено: «Зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити ОСОБА_2 безперешкодне спілкування, побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два дні на тиждень з 10.00 години по 18.00 годину без присутності батька (відповідача) та органів опіки за місцем перебування (проживання) дитини.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Статтею 3 цього Закону визначено:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Тобто, місце проживання малолітньої ї ОСОБА_8 , станом на час виконання ухвали про забезпечення позову, є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, спілкування, побачення та спільне проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинно здійснюватись за її місцем проживання.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог повністю.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1937,92 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №4835-9477-1122-4010 від 08.03.2025 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини О.С. від 17.02.2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700,00 грн. у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ) Яцини О.С. від 26.02.2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень) грн. 92 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, буд. 58, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, буд. 58, , ел. пошта )

ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА