Справа № 380/3319/25
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 рокусправа № 380/3319/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 05.08.2024 щодо необхідності надання інформації про причини і відсутність виплати додаткової грошової винагороди за період з 01.04.2024 по 20.04.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 05.08.2024 щодо необхідності надання інформації про причини і відсутність виплати додаткової грошової винагороди за період з 01.04.2024 по 20.04.2024, про що надати письмову відповідь у відповідності до 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України і змісту статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, перебуває у складі військової частини НОМЕР_1 . У період з 01.04.2024 по 20.04.2024 приймав участь у бойових діях, в ході захисту від збройної агресії рф. 05.08.2024 ним було направлено рапорт до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив повідомити щодо причин і відсутності виплати додаткової грошової винагороди за період з 01.04.2024 по 20.04.2024. Вказаний рапорт було скеровано засобами поштового зв`язку на адресу відповідача. Однак будь-якого реагування на зазначений рапорт позивач не отримав. У зв`язку з цим звернувся з позовом до суду. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 25.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

11.03.2025 за вх.№20544 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що станом на дату подання позовної заяви, позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 , у підтвердження чого долучено копію витягу із наказу. Зазначив також, що на адресу військової частини рапорт позивача, про який зазначено у позовній заяві не надходив, що підтверджено інформаційною довідкою, щодо ненадходження вказаних документів до військової частини НОМЕР_1 . Причиною ненадходження на адресу військової частини НОМЕР_1 є некоректне зазначення адреси військової адреси у рапорті від 05.08.2024. При цьому, позивачу достеменно було відомо про місцезнаходження та адресу військової частини. Так, юридичною адресою військової частини НОМЕР_1 є : АДРЕСА_3 , водночас, рапорт скеровано на адресу м. Дніпро. Більше того, відповідач зазначає, що наданий позивачем до позовної заяви чек АТ «Укрпошта», свідчить, що відправлення було здійснено з м. Дніпро, натомість з 20.07.2024 по 27.01.2025 позивач перебував на позиції в районні виконання завдань в Полтавській області, а тому вказане свідчить, що зазначений рапорт не був скерований особисто позивачем, або про те, що позивач самовільно залишив місце служби та 05.08.2024 перебував у м. Дніпро. Просить у задоволенні позову відмовити.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

Рапортом від 05.08.2024 позивач звернувся до командира військової частини № НОМЕР_5 , Начальника фінансової служби військової частини НОМЕР_1 (копія Міністерству оборони України), в якому просив:

- зробити аналіз ситуації і перевірити факти щодо стану з виплатами грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 ;

- зобов`язати командування військових частин провести службове розслідування щодо причин невиплати додаткової грошової винагороди особовому складу і безпосередньо позивачу;

- надати письмову відповідь на скаргу, а також повідомити про результати проведеного службового розслідування, вивченню обставин і т.і.;

- зобов`язати фінансову службу надати фінансовий звіт щодо виплат за вказаний період: 01.04.2024 по 20.04.2024.

Відповідно до копії чеку АТ "Укрпошта" ПН №55, лист адресовано: кому: ВЧ НОМЕР_6 , куди НОМЕР_7 Дніпро.

Станом на день подання позовної заяви, відповідачем не надано відповіді на означені рапорти, що і стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно із частиною другою цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому зокрема: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Відповідно п. 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до пункту 115 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Згідно матеріалів справи, позивач склав рапорт від 05.08.2024.

Проте, до матеріалів позовної заяви, жодних доказів направлення зазначеного рапорту від 05.08.2024 позивачем не надано.

Позивачем у підтвердження направлення даного рапорту позивачем надано копію чеку АТ "Укрпошта" ПН №55, кому: НОМЕР_8 , куди 49006 Дніпро. В самому рапорті адреса в/ч військової частини НОМЕР_1 не вказана. Тому вказаний чек не підтверджує направлення відповідачу рапорту від 05.08.2024.

Крім того, відсутній опис вкладення до цінного листа, а також будь-яке підтвердження про отримання листа відповідачем.

Також в матеріалах справи відсутні докази отримання вказаного рапорту відповідачем.

Вказані обставини виключають факт бездіяльності відповідача щодо не розгляду відповідачем рапорту від 05.08.2024.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази як направлення рапорту до військової частини, так і отримання їх останньою. Зокрема, відправлення Укрпоштою листом з описом вкладення з повідомленням про отримання, листом з оголошеною цінністю.

Позивач цих тверджень не спростував.

Більше того, суд звертає увагу, що адресою військової частини НОМЕР_1 - є АДРЕСА_4 .

При цьому старшому солдату ОСОБА_1 мало б бути відомо про місцезнаходження та адресу військової частини НОМЕР_1 як мінімум з огляду на наступне:

1) 24.01.2024 старший солдат ОСОБА_1 звернувся з рапортом про надання йому частини щорічної основної відпустки. Даний рапорт був зареєстрований за № 1175 від 24.01.2024 у журналі №1 реєстрації рапортів;

2) старшому солдату ОСОБА_1 на руки було видано відпускний квиток від 24.01.2024 № 449, який містить кутовий штамп з адресою військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 .

Більше того, судом встановлено, що з 20 липня 2024 року по 27 січня 2025 року старший солдат ОСОБА_1 перебував на позиції в районі виконання завдань неподалік населеного пункту Базилівщина Полтавського району Полтавської області у складі розрахунку ЗУ-23-2 з метою протиповітряного прикриття об`єктів критичної інфраструктури що підтверджується, копіями витягів із наказів про відрядження.

При цьому з пояснення заступника командира військової частини НОМЕР_9 з психологічної підтримки персоналу, який тимчасово виконує обов`язки командира військової частини НОМЕР_9 , майора ОСОБА_2 , встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 у період з 01 по 10 серпня 2024 року, як і протягом всього часу перебування у відрядженні, з проханнями про вибуття з визначеного позиційного району для вирішення особистих питань не звертався. Також встановлено відсутність фактів звернень з питань виплат грошового забезпечення за період з 01 по 20 квітня 2024 року .

З огляду на відсутність доказів направлення рапортів військовій частині та доказів їх отримання останньою, відсутні підстави зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача від 05.08.2024.

Суд звертає увагу позивача, що хоча на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не виконання ним такого обов`язку не звільняє позивача від обов`язку доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Також, у рішенні ЄСПЛ від 19.04.1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Разом із цим, обов`язок суду обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення ЄСПЛ від 09.12.2009 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна