Справа № 160/31019/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рянської В.В.,
за участю: секретаря судового засідання Любої Н.Р.,
представника позивача Кочури С.В.,
представника відповідача Сідельникової О.Л. у режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Марганецької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у постійному користуванні Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» перебувають зазначені земельні ділянки комунальної власності для добувної промисловості, які було передано позивачу на підставі рішення Марганецької міської Ради народних депутатів від 23.09.1999 № 431. У зв`язку з відсутністю потреби у використанні вказаних земельних ділянок позивач звернувся до виконавчого комітету Марганецької міської ради з листами, у яких просив прийняти рішення про припинення права Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» постійного користування земельними ділянками. Однак відповідач не прийняв рішення про припинення такого права.
Ухвалою від 22.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
24.12.2024 надійшла заява Марганецької міської ради про закриття провадження у справі.
25.12.2024 вказану заяву відповідача задоволено, постановлено ухвалу про закриття провадження у справі.
Ухвалою від 25.03.2025 прийнято зазначену справу до провадження, призначено підготовче засідання на 09.04.2025.
26.03.2025 та 31.03.2025 до суду надійшли заяви Марганецької міської ради про закриття провадження у справі.
Ухвалою від 09.04.2025 відмовлено в задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі.
09.04.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення її до судового розгляду по суті на 25.04.2025.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених у позовній заяві підстав. Зазначив, що відповідач як власник земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача, самоусунувся від виконання передбаченого ст. 142 Земельного кодексу України обов`язку щодо прийняття рішення про припинення права користування земельними ділянками. Порушення Акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» правил землекористування, недотримання цільового використання земельних ділянок, завдання шкоди або порушення прав інших осіб не встановлено. Тому відмова відповідача у прийнятті рішення про припинення права постійного користування земельними ділянками є необґрунтованою.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що позивач з відповідними заявами до Марганецької міської ради не звертався. До повноважень виконавчого комітету міської ради та міського голови не належить вирішення питання про вилучення земельних ділянок з постійного користування. До звернень щодо припинення права постійного користування земельними ділянками не було додано доказів волевиявлення Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на відмову від постійного користування земельними ділянками. Крім того, представник відповідача вказувала, що спір, який виник між сторонами, не є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Підставою для державної реєстрації такого права був Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ДП № 004919, виданий Марганецькою міською Радою народних депутатів 22.10.1999 відповідно до рішення виконкому Марганецької міської Ради народних депутатів від 23.09.1999 № 431.
02.09.2024 представник Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» подав заяви, адресовані виконавчому комітету Марганецької міської ради та Марганецькому міському голові, про прийняття рішення відповідно до ст. 142 Земельного кодексу України про припинення права користування Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» зазначеними земельними ділянками, наданими на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ДП № 004919 від 22.10.1999, про що повідомити органи державної реєстрації.
Листами виконавчого комітету Марганецької міської ради від 01.10.2024 №№ 045/24, 046/24 та 047/24 на заяви представника позивача повідомлено про надання документів не в повному обсязі, а саме на підтвердження повноважень голови правління товариства щодо прийняття рішення про вилучення земельних ділянок із постійного користування. Зазначено, що право користування земельними ділянками виникло в Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на підставі норм права, що діяли до введення в дію Земельного кодексу України, та що вказане товариство не належить до визначеного ч. 2 ст. 92 цього Кодексу переліку суб`єктів, які набувають права постійного користування земельною ділянкою. У листі вказано, що зміна обсягу права постійного користування є неможливою, суперечитиме статті 92 Земельного кодексу України, та що виконавчий комітет Марганецької міської ради не має підстав для розгляду чи задоволення поданих заяв.
Згідно із статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема - вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.
З наведених вище норм права вбачається, що сільська, селищна, міська рада у сфері регулювання земельних правовідносин та організації землеустрою може виступати як власник земельної ділянки, який здійснює у встановленому порядку розпорядження землями комунальної власності, у тому числі погоджує межі земельної ділянки суміжним землевласникам або землекористувачам шляхом підписання відповідного акта погодження. З іншої сторони, відповідний орган місцевого самоврядування - міська рада та її виконавчі органи у сфері землеустрою реалізують й публічно-управлінські повноваження, зокрема шляхом надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, надання погодження цього проекту та його затвердження.
У першому випадку спірні правовідносини носять, головним чином, приватно-правовий характер та мають вирішуватися не адміністративними судами, а в порядку цивільного або господарського судочинства.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.03.2023 у справі № 440/6443/21.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Публічно-правовим вважається, зокрема спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
Разом з тим, суд зазначає, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до пункту шостого частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.
Згідно з частиною першою статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.
Частинами третьою, четвертою статті 142 Земельного кодексу України встановлено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
Беручи до уваги наведені норми права з урахуванням висновків Верховного Суду, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у справі, яка розглядається, спір виник між Марганецькою міською радою як власником земельних ділянок та Акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» як землекористувачем щодо припинення права постійного користування земельними ділянками. Отже, спірні правовідносини носять приватно-правовий характер та мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Водночас, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Зважаючи на те, що вирішуваний спір не є публічно-правовим, натомість його належить розглядати у порядку господарського судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.
Згідно з частиною першою статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
Керуючись статями 238, 239, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Марганецької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії закрити.
Роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого господарського суду відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 30.04.2025.

Суддя В.В. Рянська