Справа № 640/10952/19
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2025 року м. Рівне №640/10952/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА"
доЕнергетичної митниці як відокремленого підрозділу Держаної митної служби України
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю МАДДОКС УКРАЇНА (далі позивач або ТОВ МАДДОКС УКРАЇНА або Товариство) подало на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва позов до Енергетичної митниці ДФС (надалі відповідач або Митниця), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці ДФС вих. № 253-10/28-70-19-2 від 22.01.2019 щодо відмови у відновленні режиму вільної торгівлі та повернення надміру сплачених митних платежів Товариству з обмеженою відповідальністю МАДДОКС УКРАЇНА;

- зобов`язати Митницю відновити ТОВ МАДДОКС УКРАЇНА режим вільної торгівлі за митними деклараціями №№: UA903080/2018/000221 від 13.04.2018, UA903080/2018/000225 від 16.04.2018, UA903080/2018/000226 від 16.04.2018 та UA903080/2018/000297 від 10.05.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач наводить твердження про те, що відмовляючи ТОВ МАДДОКС УКРАЇНА у відновленні режиму вільної торгівлі Митниця послалася на нормативно-правовий документ, який спірні правовідносини не регулює, що свідчить про протиправність рішення останньої.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2019 відкрито провадження у адміністративній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15 серпня 2019 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 08.04.2025 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у разі подання заяви про відновлення режиму вільної торгівлі до товару (тобто, застосування до товару преференційної ставки ввізного мита, встановленої Митним тарифом України) ТОВ «Маддокс Україна» як декларант зобов`язане подавати оригінал сертифікату з перевезення товару EUR. 1. Крім того, вказує, що чинним законодавством повністю врегульовано питання підтвердження походження товару з ЄС у разі подрібнення партії та не передбачено застосування іншого порядку у випадку відновлення режиму вільної торгівлі. Зокрема, відповідно до статті 20 Протоколу якщо товари, що походять з певної країни, поміщені під контроль митної служби в Європейському Союзі або Україні, оригінальне підтвердження їхнього походження може бути замінене одним чи декількома сертифікатами з перевезення товару EUR. 1 з метою відправлення всіх чи частини цих товарів до будь-якого місця в Європейському Союзі або Україні. Такий замінний сертифікат (сертифікати) з перевезення товару EUR. 1 має бути виданий тією митною службою, під чиїм контролем перебувають товари. Наказом Мінфіну від 20.11.2017 № 950 затверджено Порядок заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 (далі - Порядок). Відповідно до положень розділу VI Порядку, якщо товари, які мають преференційне походження, не були випущені у вільний обіг та розміщуються під митним контролем митниці, то з метою переміщення усіх або деяких з таких товарів у межах України, можливою є заміна оригінального підтвердження походження одним або більшою кількістю сертифікатів. Заміна оригінального підтвердження походження одним або більше сертифікатами здійснюється митницею, під митним контролем якої знаходиться товар. Про особливості заповнення сертифікату у разі його видачі на підставі попередньо оформленого або виданого підтвердження походження згідно з вимогами розділу VI Порядку зазначено у розділі II цього Порядку. Також зазначено, що під час дослідження 44 графи митних декларацій UA903080/2018/000221 від 13.04.2018 року; UA903080/2018/000225 від 16.04.2018 року; UA903080/2018/000226 від 16.04.2018 року; UA903080/2018/000297 від 10.05.2018 року вищезазначений сертифікат EUR. 1 до митного оформлення не подавався.

15.08.2019 судом оголошено перерву, справу призначено на 17.10.2019.

17.10.2019 представником відповідача подано клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника Енергетичної митниці ДФС про об`єднання в одне провадження адміністративних справ.

06.11.2019 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МАДДОКС УКРАЇНА про заміну відповідача по справі правонаступником задоволено. Замінено відповідача по справі з Енергетичної митниці ДФС на його правонаступника - Енергетичну митницю Держмитслужби.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/10952/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" до Енергетичної митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 вирішено вважати належним відповідачем у справі №640/10952/19 Енергетичну митницю як відокремлений підрозділ Держаної митної служби України ().

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що з Товариство з обмеженою відповідальністю «МАДДОКС Україна» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 11.09.2017 року, номер запису про проведення державної реєстрації 1 070545.

24 жовтня 2017 року позивача взято облік осіб, які здійснюють операції з товарами, під № UA3. Основним видом діяльності Позивача за КВЕД є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (46.71). Позивач здійснює імпорт та оптову реалізацію нафтопродуктів.

03 лютого 2018 року партія авіаційного палива для газотурбінних двигунів JET А-1 виробництва «Sarlux Nord Portineria» (Європейський союз, Італія) в кількості 8766,843 метричних тон (8 754,838 мт АIR) було завантажено в судно «AUTUMN» для слідування в Морський торговельний порт «Южний» (Україна) в адресу компанії MADDOX SA (Швейцарія) по коносаменту № 75.

Експортером - компанією SARAS S.p.A (Італія) на партію товару надано один оригінал сертифікату з перевезення товару EUR. 1 VE № Р721304 від 15.02.2018 року.

12 лютого 2018 року під митним контролем в резервуари ТОВ «ТЕРМІНАЛ СТІВІДОРІНГ І К» судно «AUTUMN» вивантажило 8771,168 метричних тон палива для газотурбінних двигунів JET А-1, про що складено відповідні документи за участю посадових осіб митного органу.

Товари були вивантажені на тимчасове зберігання під митним контролем без поміщення у жоден митний режим в порядку ст. 201 Митного кодексу України.

Протягом березня-квітня 2018 року частина авіаційного палива для газотурбінних двигунів JET А-1 виробництва «Sarlux Nord Portineria» танкерної партії «AUTUMN» в кількості 2071,168 метричних тон була викуплена позивачем у компанії MADDOX SA (Швейцарія), що підтверджується копією контракту № Е187015-18 від 22.02.2018 з додатками, інвойсами та актами приймання-передачі.

Позивачем, як імпортером, було оформлено авіаційне паливо для газотурбінних двигунів JET А-1 виробництва «Sarlux Nord Portineria» танкерної партії «AUTUMN» зі сплатою митних платежів в повній сумі без застосування преференції 410 за наступними ВМД: UA903080/2018/000221 від 13.04.2018, UA903080/2018/000225 від 16.04.2018, UA903080/2018/000226 від 16.04.2018 та UA903080/2018/000297 від 10.05.2018.

Решту обсягу авіаційного палива для газотурбінних двигунів JET А-1 виробництва «Sarlux Nord Portineria» танкерної партії «AUTUMN» в кількості 6 700,000 метричних тон було задекларовано в митний режим «імпорт» та випущено у вільний обіг імпортером ТОВ «АЛЬЯНС ЕНЕРГО ТРЕЙД» ().

Таким чином партію авіаційного палива для газотурбінних двигунів JET А-1 виробництва «Sarlux Nord Portineria» в кількості 8771,168 метричних тон танкерної партії «AUTUMN» в повному обсязі було задекларовано в митний режим «імпорт» та випущено у вільний обіг наступними імпортерами-резидентами України - позивачем в кількості 2071,168 метричних тон та ТОВ «АЛЬЯНС ЕНЕРГО ТРЕЙД» в кількості 6700,000 метричних тон.

08 січня 2019 року Позивач звернувся до Енергетичної митниці ДФС з листом-заявою вих. № 2775 про відновлення режиму вільної торгівлі та повернення надмірно сплачених до бюджету платежів.

Листом № 253-10/28-70-19-2 від 22.01.2019 року відповідачем було повідомлено про відсутність законодавчих підстав для відновлення режиму вільної торгівлі та про відмову у поверненні сплачених сум митних платежів.

Відмова Позивачу у відновленні режиму вільної торгівлі мотивована тим, що:

1) до заяви про відновлення режиму вільної торгівлі позивачем надана копія сертифікату з перевезення товару EUR.l VE № Р721304 від 15.02.2018 року, а не його оригінал;

2) порядок підтвердження походження товарів у разі подрібнення партії врегульований ст. 20 Протоколу № 1 до Угоди про асоціацію та Порядком заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 950 від 20.11.2017 року.

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача про відмову у відновленні режиму вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною та країнами ЄС до задекларованих товарів на підставі сертифіката перевезення товару форми EUR.1 VE № Р721304 від 15.02.2018 року, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 1 Митного кодексу України (тут і далі - МК України, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Частиною першою та другою статті 271 МК України передбачено, що мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В Україні застосовуються такі види мита: 1) ввізне мито; 2) вивізне мито; 3) сезонне мито; 4) особливі види мита: спеціальне, антидемпінгове, компенсаційне, додатковий імпортний збір.

Положеннями статті 272 МК України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 281 МК України передбачено встановлення тарифних пільг (тарифні преференції).

Частиною першою вказаної статті передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Відповідно до частин першої третьої статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Згідно з частиною першою статті 41 МК України товари у розібраному чи незібраному вигляді, що поставляються кількома партіями, у разі якщо за виробничими чи транспортними умовами неможливе їх відвантаження однією партією, а також у випадках, коли партія товару роздрібнена на кілька партій в результаті помилки, повинні розглядатися за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи як єдиний товар для цілей визначення країни походження товару.

За змістом статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару. Сертифікат про походження товару це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Згідно з положеннями частин восьмої та дев`ятої статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості. Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до частин першої та другої статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Згідно частини першої статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16 вересня 2014 року № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі Угода).

Згідно зі статтями 26, 31 Глави 1 Розділу IV Угоди, положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Відповідно до пункту 1 статті 29 Угоди про асоціацію кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до графіків, встановлених у додатку I-A до цієї Угоди.

Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Сторони не повинні запроваджувати або зберігати в силі будь-які мита, податки або будь-які інші заходи еквівалентної дії, що накладаються на вивезення товарів або запроваджується у зв`язку з вивезенням товарів на іншу територію.

Згідно зі статтею 13 Протоколу 1 до Угоди, преференційний режим, передбачений цією Угодою, застосовуються лише до товарів, які виконують умови цього Протоколу, транспортованих безпосередньо між Європейським Союзом та Україною. Проте товари у складі однієї партії можуть бути транспортовані через інші території з перевантаженням або тимчасовим зберіганням на цій території (за необхідності) за умови постійного перебування цих товарів під наглядом митних органів у країні транзиту чи зберігання, і якщо з цими товарами не виконуватиметься жодних операцій окрім розвантаження, перевантаження та заходів, необхідних для збереження в належному стані.

Товари, що походять з певної країни, можуть бути транспортовані по трубопроводу через територію країн, іншої, ніж країни Європейського Союзу та України.

Приписами статті 16 Протоколу 1 до Угоди передбачено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Відповідно до статті 17 Протоколу 1 до Угоди, сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бут виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Дата видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 повинна бути вказана в Комірці 11 цього сертифіката.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Відповідно до статті 20 Протоколу 1 до Угоди якщо товари, що походять з певної країни, поміщені під контроль митної служби в Європейському Союзі або Україні, оригінальне підтвердження їхнього походження може бути замінене одним чи декількома сертифікатами з перевезення товару EUR.1 з метою відправлення всіх чи частини цих товарів до будь-якого місця в Європейському Союзі або Україні. Такий замінний сертифікат (сертифікати) з перевезення товару EUR.1 має бути виданий тією митною службою, під чиїм контролем перебувають товари.

Порядок заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1, що затверджений Наказ Міністерства фінансів України від 20.11.2017 № 950 (далі Порядок), визначає процедуру заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 відповідно до положень Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ, Угоди про сільське господарство між Україною та Королівством Норвегія, Угоди про сільське господарство між Україною та Ісландією та Угоди про сільське господарство між Україною та Швейцарською Конфедерацією, ратифікованих Законом України від 07 грудня 2011 року № 4091-VI «Про ратифікацію Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ, Угоди про сільське господарство між Україною та Королівством Норвегія, Угоди про сільське господарство між Україною та Ісландією та Угоди про сільське господарство між Україною та Швейцарською Конфедерацією», Угоди про вільну торгівлю між Урядом України та Урядом Чорногорії, ратифікованої Законом України від 16 жовтня 2012 року № 5445-VI «Про ратифікацію Угоди про вільну торгівлю між Урядом України та Урядом Чорногорії», Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони», а також інших міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку, якими передбачено ідентичну процедуру заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 (далі Угоди).

Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку, сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 заповнюється та видається відповідно до положень Угод, статті 46 Глави 7 Розділу ІІ й пункту 14 частини другої статті 544 Глави 74 Розділу XX Митного кодексу України та цього Порядку.

Приписами пункту 3 Розділу І Порядку передбачено, що сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 (далі сертифікат) документ, який підтверджує статус преференційного походження товару(ів), форма якого наведена у додатках до Угод.

За приписами підпунктів 1, 2, 3 Розділу ІІІ Порядку, сертифікат видається у разі, якщо його потрібно пред`явити як доказ, що товар(и) відповідає(ють) вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених Угодами, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита.

Пунктом 1 Розділу VII Порядку передбачено, що митниця відмовляє у видачі сертифіката, якщо: форма поданого бланка сертифіката (за наявності) не відповідає формі, визначеній Угодами; сертифікат (за наявності) та/або заяву та/або їх електронні копії заповнено з порушенням вимог Угод та цього Порядку; товар(и), на який(і) подано заяву щодо видачі сертифіката, не відповідає(ють) вимогам преференційного походження.

Суд встановив, що в Україну було поставлено (ввезено на митну територію України) партію авіаційного палива для газотурбінних двигунів JET A-1, виробництва Sarlux Nord Portineria, Італія (далі Товар, паливо).

Суд зазначає, що імпортований Товар зазначений у Додатку 1-А до глави 1 «Скасування мит» до Угоди, який є його невід`ємною частотною, що передбачає можливість застосування при митному оформленні цього товару преференційного режиму оподаткування (преференція « 410» - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), як «Складова комплектного об`єкта», що не заперечується та не спростовується відповідачем жодними належними доказами та доводами.

Пунктами 1, 2 статті 26 Угоди передбачено, що її положення застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цих цілей «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Відповідно до статті 2 Розділу ІІ Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Статтею 16 Розділу V Протоколу 1 встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку до цього Протоколу.

Статтею 17 Розділу V Протоколу 1 передбачено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони, зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Дата видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 повинна бути вказана в комірці 11 цього сертифіката.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Згідно з пунктом 1 Розділу V статті 24 Протоколу 1 підтвердження походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в країні експорту й у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту.

Відповідно до статті 20 Протоколу 1 якщо товари, що походять з певної країни, поміщені під контроль митної служби в Європейському Союзі або Україні, оригінальне підтвердження їхнього походження може бути замінене одним чи декількома сертифікатами з перевезення товару EUR.1 з метою відправлення всіх чи частини цих товарів до будь-якого місця в Європейському Союзі або Україні. Такий замінний сертифікат (сертифікати) з перевезення товару EUR.1 має бути виданий тією митною службою, під чиїм контролем перебувають товари.

Згідно з положеннями пункту 2 статті 39 «Поправки до Протоколу» Розділу VIII «Прикінцеві Положення» Протоколу 1 після приєднання України до Регіональної Конвенції про Пан-Євро-Середземноморські преференційні правила визначення походження Підкомітет з Митного Співробітництва може також вирішити замінити правила визначення походження, наведені в цьому Протоколі, тими, що містяться в додатку до Конвенції.

Законом України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 8 листопада 2017 року № 2187-VIII Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 01 лютого 2018 року.

У зв`язку з цим та відповідно до Рішення Підкомітету Україна ЄС з питань митного співробітництва від 21 листопада 2018 року № 1/2018 з 01 січня 2019 року стаття 26 Протоколу 1 замінена нормою аналогічного змісту, яка викладена в статті 25 Доповнення 1 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Пунктом 3 розділу І Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 листопада 2017 року № 950, сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 документ, який підтверджує статус преференційного походження товару(ів).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ вказаного Порядку сертифікат заповнюється на одну партію товару(ів), що експортується(ються).

За визначенням, наведеним у статті 1 Розділу І «Загальні положення» Протоколу 1, «партія товару» означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі.

Партія товару означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі.

Згідно з Рішенням Комісії ЄС № 2007/С83/01 (пояснення Комісії ЄС в частині «преференційних правил походження») допускається супроводження партій товару окремими доказами його походження. У такому випадку ці документи приймаються митними органами країни-імпортера для відповідних партій замість єдиного доказу походження, виданого для всього продукту (товару).

Таким чином, з урахуванням вказаних положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд зазначає, що імпортер має право на застосування відповідної тарифної преференції у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом товарів та/або їх зменшення, ввезених із Європейського Союзу, за умови підтвердження походження цих товарів під час митного оформлення сертифікатом EUR.1 (або іншим документом, визначеним МК України та Протоколом 1), що виданий митними органами країни експортера на відповідну партію товару.

Суд встановив, що в Україну було поставлено (ввезено на митну територію України) партію авіаційного палива для газотурбінних двигунів JET A-1 у кількості 8771,168 метричних тон, виробництва Sarlux Nord Portineria, Італія (далі Товар, паливо).

Переміщення через митний кордон України вказаного товару здійснено партіями у розмірі: позивачем 2071,168 метричних тон та ТОВ «АЛЬЯНС ЕНЕРГО ТРЕЙД» 6700,000 метричних тон. Позивачем свою партію оформлено наступними митними деклараціями типу «ІМ 40 ДТ» №№: UA903080/2018/000221 від 13.04.2018, UA903080/2018/000225 від 16.04.2018, UA903080/2018/000226 від 16.04.2018 та UA903080/2018/000297 від 10.05.2018.

Разом з тим, сертифікат з перевезення (походження) Товару форми EUR.l VE № P 721304, що надавався Експортером (Постачальником) разом з імпортованим Товаром, не був документом, який підтверджує статус преференційного походження Товару, зазначеного у цьому сертифікаті, про що свідчать відомості графи « 44» відповідних митних декларацій.

Однак по суті вказаного позову спір між Позивачем і Відповідачем є спором щодо обов`язку Імпортера (Позивача) надати митному органу (Відповідачу) при ввезенні партії палива оригіналу замінного сертифіката походження товару з Європейського Союзу (сертифікат EUR.1), як підстави для застосування преференційної ставки ввізного мита, а не копії первинного сертифікату на всю партію товару. Контролюючий орган (Відповідач) вважає, що ненадання оригіналу замінного сертифікату щодо підтвердження походження імпортованої Позивачем партії товару, виключає можливість застосування митної преференції відповідно до статті 20 Протоколу 1.

Тому митне оформлення цієї партії імпортованого Товару було здійснено зі сплатою ввізного мита за вказаними митними деклараціями.

Так, як зазначалося судом, відповідно до статті 20 Протоколу якщо товари, що походять з певної країни, поміщені під контроль митної служби в Європейському Союзі або Україні, оригінальне підтвердження їхнього походження може бути замінене одним чи декількома сертифікатами з перевезення товару EUR. 1 з метою відправлення всіх чи частини цих товарів до будь-якого місця в Європейському Союзі або Україні. Такий замінний сертифікат (сертифікати) з перевезення товару EUR. 1 має бути виданий тією митною службою, під чиїм контролем перебувають товари.

Наказом Мінфіну від 20.11.2017 № 950 затверджено Порядок заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 (далі - Порядок).

Відповідно до положень розділу VI Порядку, якщо товари, які мають преференційне походження, не були випущені у вільний обіг та розміщуються під митним контролем митниці, то з метою переміщення усіх або деяких з таких товарів у межах України, можливою є заміна оригінального підтвердження походження одним або більшою кількістю сертифікатів. Заміна оригінального підтвердження походження одним або більше сертифікатами здійснюється митницею, під митним контролем якої знаходиться товар. Про особливості заповнення сертифікату у разі його видачі на підставі попередньо оформленого або виданого підтвердження походження згідно з вимогами розділу VI Порядку зазначено у розділі II цього Порядку.

Крім того, під час дослідження 44 графи митних декларацій UA903080/2018/000221 від 13.04.2018 року; UA903080/2018/000225 від 16.04.2018 року; UA903080/2018/000226 від 16.04.2018 року; UA903080/2018/000297 від 10.05.2018 року вищезазначений сертифікат EUR.1 до митного оформлення також не подавався.

Разом з тим, твердження позивача про те, що ТОВ «Альянс Енерго Трейд» «звернулось із аналогічною заявою» є хибним, оскільки зазначеним суб`єктом було дотримано вимоги статей 43, 44 Митного кодексу України щодо обов`язку декларанта надавати оригінал сертифікату про походження товару і разом з заявою подано оригінал сертифікату з перевезення товару EUR. 1 від 05.03.2018 № А690036 для цілей відновлення режиму вільної торгівлі до товару.

Також, суд погоджується з твердженням відповідача, що чинним законодавством України з питань визначення країни походження товарів (стаття 16 Протоколу, статті 43, 44 Митного кодексу України) встановлено чіткий порядок підтвердження походження товарів декларантами та не передбачено використання органом доходів і зборів інформації чи документів, наданих третіми особами у розпорядження митниці, у тому числі у разі відновлення режиму вільної торгівлі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, судом не вирішується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" до Енергетичної митниці як відокремленого підрозділу Держаної митної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 квітня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" (вул. Московська, 32/2, 10 поверх,Київ 10,01010, ЄДРПОУ/РНОКПП 41588143)

Відповідач - Енергетична митниця як відокремлений підрозділ Держаної митної служби України (вул. Світлицького, 28А,м. Київ,04215, ЄДРПОУ/РНОКПП 44029610)

Суддя Д.П. Зозуля