Справа № 380/68/25
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 рокусправа № 380/68/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (далі- відповідач) з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ109089 від 18.12.2024 року до ФОПа ОСОБА_1 .

На обгрунтування позовних вимог зазначив, що в.о. заступника начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області прийняв постанову про стягнення адміністративно-господарського штрафу № ПШ 109089 від 18.12.2024 за порушення законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні пасажирів та вантажів, а саме - за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст. 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у водія відсутні заповнені тахокарти за період із 22.10.2024 по 24.10.2024 або бланк підтвердження діяльності). Вважає, що правопорушення не мало місця, оскільки тахокарти за період з 22.10.2024 по 24.10.2024 були надані під час перевірки, проте вони не здійснювали запис руху автомобіля, оскільки у зазначені дні автомобіль не здійснював жодного руху. Крім того, стверджує, що його не повідомили про розгляд справи щодо застосування адміністративно-господарського штрафу, тому він не мав можливості надати обґрунтовані пояснення в процесі розгляду справи, що є порушенням його права на захист.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що за результатами проведення рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом 28.10.2024 було перевірено вантажний автомобіль ФОПа ОСОБА_1, котрий здійснював перевезення згідно ТТН 469 від 25.10.2024 року. За наслідками перевірки встановлено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» (на момент проведення перевірки відсутні документи, визначені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»), а саме - відсутні заповнені тахокарти за період із 22.10.2024 по 24.10.2024 або бланк підтвердження діяльності. Повідомленням № 107325/33/24-24 від 02.12.2024 року про розгляд матеріалів справи (Запрошення на розгляд матеріалів справи), Позивачу було направлено на його офіційну електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 05.12.2024 року. Відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування ФОП ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, оскільки таке повідомлення було направлено Позивачу на вказану ним в ЄДР електронну адресу 05.12.2024 року. Також звертає увагу суду, що позивач не заперечує надання під час проведення рейдової перевірки представникам Укртрансбезпеки незаповнених тахокарт з 22.10.2024 по 24.10.2024 року, оскільки транспортний засіб не здійснював жодного руху за вказаний період. Разом з тим, Положенням N 340 та нормами ЄУТР чітко передбачено алгоритм дій перевізника та водія щодо підтвердження режиму роботи та відпочинку, коли ним не здійснювались рейси. Факт нездійснення водієм перевезень може бути підтверджений лише бланком підтвердження діяльності. А отже, на момент проведення рейдової перевірки позивач не забезпечив водія повним комплектом документів, що передбачений законодавством, у зв`язку з чим інспектором правомірно зафіксовано в акті перевірки порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Суд дослідив аргументи сторін, наведені в заявах по суті спору, долучені до матеріалів справи докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 03.08.2021 зареєстрований як суб`єкт господарювання (у формі ФОП), основний вид діяльності за КВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт», місцезнаходження: АДРЕСА_1 (підтверджується відомостями з ЄДР, а.с. 10).

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM номерний знак НОМЕР_1 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 та напівпричепа номерний знак НОМЕР_3 2007 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 (а.с.63).

28.10.2024 інспектори Укртрансбезпеки на підставі направлення на перевірку №НР003158 від 25.10.2024 проводили рейдову перевірку транспортних засобів автомобільних перевізників всіх форм власності, резидентів/нерезидентів України, громадян, водіїв на автомобільній території Донецької, Луганської та Харківської областях та міста Харкова (а.с. 69 зворот).

Під час рейдової перевірки на 448 км автомобільної дороги М-03 був зупинений транспортний засіб марки RENAULT MAGNUM номерний знак НОМЕР_1 , що належить ФОПу ОСОБА_1 . Водій транспортного засобу ОСОБА_1 надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки такі документи:

- посвідчення водія серії НОМЕР_5 (а.с.64);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 (а.с.63);

- свідоцтво про реєстрацію напівпричепа номерний знак НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 (а.с.63);

- товарно-транспортна накладна № 469 від 25.10.2024 (а.с.62), відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 надавав ТОВ «Прімієр» послуги з перевезення вантажу з м. Пустомити, вул. Стуса, 9 до м. Харків, вул. Колесова, 3 (а.с. 62).

Посадові особи відділу ВДКН у Донецькій, Луганській та Харківській областях склали акт перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 106308, в якому зазначили такі відомості:

- на ділянці 448 км автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанськ проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ФОПу ОСОБА_1 на праві власності;

- перевіркою встановлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» під час здійснення перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія тахокартами при аналоговому тахографі передбачених п. 3.3 Наказу №385 від 24.06.2010 або бланку підтвердження діяльності водія.

- відповідальність за порушення передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, перелік яких визначений ст. 48, цього закону, а саме заповнених тахокарт у кількості, що передбачено ЄУТР з 22.10.2024 по 24.10.2024; водій ОСОБА_1 не використовує тахокарти.

Повідомлення перевізника про розгляд 18.12.2024 справи № 4348 зареєстроване у Державній службі України з безпеки на транспорті 02.12.2024 за № 107325/33/24-24 скероване ФОПу ОСОБА_1 на його офіційну адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 05.02.2024, що підтверджується скріншотом з електронної пошти (а.с. 66).

18.12.2024 посадова особа контролюючого органу розглянула справу № 4348 без участі ФОП ОСОБА_1 та прийняла постанову № ПШ109089 про застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідно до якої з ФОП ОСОБА_1 стягується штраф в сумі 17000 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні пасажирів і вантажів, а саме: - відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.12.2024 №18.12.2024 була направлена рекомендованим листом за адресою АДРЕСА_1 ; конверт повернуто поштою на адресу адресанта з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.67 зворот - 68).

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права:

відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону № 2344-ІІІ, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

- автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

- внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України;

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

- рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт;

Відповідно до статті 33 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: - виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; - утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; - забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; - забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; - організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; - забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; - забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; - забезпечувати безпеку дорожнього руху; - забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Відповідно до абзацу першого пункту 6.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2 Положення № 340).

Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника. У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців (п. 6.4 Положення № 340).

Органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України (п. 7.1 Положення № 340).

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Абзац другий пункту 6.1 Положення № 340 закріплює норму, що водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, серед іншого, - своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; - використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; - має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Внутрішні перевезення вантажів регламентує Розділ IIІ Закону № 2344-ІІІ, котрий містить статтю 48 «Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення».

Відповідно до статті 48 Закону 6 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт визначає стаття 60 Закону № 2344-ІІІ. Частиною першою цієї статті передбачено застосування до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарських штрафів в т.ч. за такий склад правопорушення: - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац третій частини першої статті 60).

Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом (частина п`ята статті 60 № 2344-ІІІ).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті (пп.2);

- здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (пп.19).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 Положення №103). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком, в т.ч. Відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України (ч. 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ).

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.21 статті 6 Закону №2344-ІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону № 2344-ІІІ Кабінет Міністрів України 08.11.2006 прийняв постанову № 1567, якою затвердив Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567).

Цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів визначено в пунктах 20-30 Порядку № 1567.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20).

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3(пункт 21).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (пункт 22).

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25).

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності) (пункт 26).

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням (пункт 27, 29).

Відповідно до п. 32 Порядку № 1567 скарга на постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути подана до Укртрансбезпеки. Крім того, постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути оскаржена до суду відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України).

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

Закон № 2344-ІІІ визначає автомобільного перевізника як фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, що має у власності вантажний автомобіль з метою використання у господарській діяльності для перевезення вантажів, що підтверджується наданими до перевірки документами та відповідає зареєстрованим в ЄДР видам економічної діяльності цього підприємства.

Отже, в розумінні Закону № 2344-ІІІ ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, тому:

- зобов`язаний відповідно до статті ст.ст 18, 34 виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; - забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; - забезпечувати безпеку дорожнього руху; - організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; - здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; - забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- зобов`язаний здійснювати контроль за роботою водіїв транспортних засобів, що включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю, в т.ч. Положення № 340 та Інструкції № 385;

- для здійснення вантажних перевезень зобов`язаний забезпечувати водія документами, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, згідно переліку, передбаченого ст. 48 цього закону;

- діяльність цього суб`єкта господарювання щодо організації та здійснення вантажних перевезень підлягає державному контролю, який здійснюють посадові особи Укртрансбезпеки відповідно до Порядку № 1567;

- у випадку виявлення внаслідок здійснення заходів державного контролю фактів порушення законодавства про автомобільний транспорт може бути притягнутий до відповідальності на підставі статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2020 року по справі № 820/4624/17 сформував такі висновки щодо тлумачення та застосування положень ст.ст. 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

(1) аналіз її положень дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством;

(2) положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуальної контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

За приписами абзаців 2, 3, 4 пункту 6.4 Розділу VI Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Також, 07.09.2005 прийнято Закон України № 2819 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної у Женеві 01.07.1970 в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Зазначена поправка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (Постанова ЄС №561/2006 від 15.03.2006) в частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем і правил та безпеку дорожнього руху.

Вказане дає підстави для висновку, що водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто всього 29, а в разі відсутності тахокарт - оригінал Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Непред`явлення або відсутність під час проведення перевірки визначених Законом №2344-ІІІ документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, свідчить про порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт, що, відповідно, має наслідком застосування адміністративно-господарських штрафів, визначених статтею 60 Закону №2344-ІІІ.

Оскарженою постановою № ПШ 109089 від 18.12.2024 на ФОПа ОСОБА_1 як перевізника накладено штраф в розмірі 17000 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні пасажирів і вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме - під час здійснення перевезення вантажів заповнених тахокарт у кількості, що передбачено ЄУТР з 22.10.2024 по 24.10.2024 або бланку підтвердження діяльності водія

Оскільки тахокарти, інформація про режим праці та відпочинку водія за поточний день та попередні 28 днів або бланк підтвердження діяльності є «іншими документами» в контексті статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», то водій ОСОБА_1 , здійснюючи 28.10.2024 вантажне перевезення, був зобов`язаній надати такі документи інспекторам Укртрансбезпеки безпосередньо під час проведення рейдової перевірки, - проте не надав.

Позивач посилається на те, що за вказані у акті перевірки дати (а саме з 22.10.2024 по 24.10.2024) тахокарти були надані під час перевірки, проте вони не здійснювали запис руху автомобіля, оскільки у зазначені дні автомобіль не здійснював жодного руху.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Положенням № 340 та нормами ЄУТР чітко передбачено алгоритм дій перевізника та водія (у цій ситуації це одна і таж особа) щодо підтвердження режиму роботи та відпочинку, коли ним не здійснювались рейси. Такі обставини можуть засвідчуватися бланками підтвердження встановленої форми, які повинні бути заповнені перед рейсом, підписані перевізником та водієм та надані уповноваженій особі під час перевірки.

Таким чином, на момент проведення рейдової перевірки позивач не надав документів, що передбачений законодавством, у зв`язку з чим інспектором обґрунтовано зафіксовано в акті перевірки порушення вимог статті 34,48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо аргументів позивача на те, що його не було повідомлено у належний спосіб про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, то такі є помилковими з огляду на таке.

Так, пунктами 26, 27 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Повідомлення перевізника про призначення розгляду справи № 4348 на 18.12.2024 завчасно було скероване ФОП ОСОБА_1 05.12.2024 року на його офіційну електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у розділі «Інформація для здійснення зв`язку» (а.с. 10).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Оскільки виклик на розгляд справи скеровувався перевізнику на його офіційну електронну адресу, то він вважається належним чином повідомленим про розгляд справи за його участі. Відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування ФОП ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, оскільки відповідач використав один із альтернативних способів повідомлення позивача про розгляд справи, який передбачений пунктами 26, 27 Порядку № 1567, а саме - таке повідомлення направив позивачу на вказану ним в ЄДР електронну адресу. Тому, неотримання позивачем вказаного повідомлення знаходиться у сфері його відповідальності.

За таких обставин розгляд справи № 4348 без участі ФОП ОСОБА_1 відбувся відповідно до вимог Закону № 2344-ІІІ та Порядку №1567, а його скарги з цього приводу є безпідставними.

Суд також вважає, що участь автомобільного перевізника у прийнятті Укртрансбезпекою рішення щодо стягнення штрафу не є «річчю у собі», самодостатнім законним інтересом, що підлягає судовому захисту, а прийняття постанови про стягнення штрафу без участі особи не має обов`язкового наслідку скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень. Право взяти участь у процесі прийняття рішення є процедурною гарантією, котра дозволяє автомобільному перевізнику реалізувати інші процесуальні права - надати Укртрансбезпеці пояснення, докази, висловити свої аргументи та міркування з метою спростування обставин, які зафіксовані в акті перевірки та трактуються інспекторами як порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Разом з тим, ФОП ОСОБА_1 за час розгляду цієї справи не надав суду будь-яких доказів на спростування тих обставин, які зафіксовані в акті перевірки, більше того, позивач не заперечує, що надав під час перевірки незаповнені тахографи за період із 22.10.2024 по 24.10.2024. Тому суд дійшов висновку, відсутність ФОП ОСОБА_1 у розгляді 18.12.2024 його справи в.о. заступника начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області могла б вплинути на прийняте рішення (іншими словами - які обставини перевізник міг повідомити Укртрансбезпеці, якими доказами такі обставини підтверджуються тощо).

Оскільки водій ОСОБА_1 28.10.2024 не надав до перевірки визначених законом (перерахованих в цьому рішенні) документів, тому відповідач правильно кваліфікував цю ситуацію як порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні вантажів, що полягає у відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ. За таких обставин постанова № ПШ 109089 від 18.12.2024 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000 грн. на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ є правомірною.

Підсумовуючи наведені мотиви суд дійшов висновку, що доводи позивача не підтверджують порушення контролюючим органом його прав під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною другою статті 2 КАС України. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити з мотивів їх безпідставності.

Враховуючи висновок суду по суті позову та керуючись встановленими ст. 139 КАС України правилами розподілу судових витрат суд покладає понесені позивачем судові витрати на нього. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст.ст. 19-22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович