Справа № 280/2959/25
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ В ЧАСТИНІ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

30 квітня 2025 року Справа № 280/2959/25 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Батрак І.В., перевіривши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумської області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, )

про визнання протиправними рішень, їх скасування та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумської області (далі відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 11.02.2025 №6 про скасування рішення про призначення пенсії від 30.12.2024 №6 та про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 01.08.2024 №6 про відмову у призначені пенсії за віком позивачу в частині неврахування періоду роботи в колгоспі з 10.06.1988 по 23.11.1988, з 24.11.1988 по 02.11.1989, з 24.11.1989 по 31.05.1990 згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 від 20.12.1988;

зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача від 25.12.2024 про призначення пенсії та зарахувати до страхового (загального) стажу позивача період роботи в колгоспі з 10.09.1978 по 12.10.1979 відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 від 10.09.1978, довідки №43 від 04.10.2021, період роботи в колгоспі з 10.06.1988 по 23.11.1988, з 24.11.1988 по 02.11.1989, з 24.11.1989 по 31.05.1990 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 20.12.1988, період роботи у ТОВ «СКІМ ЛТД» з 03.09.1996 по 04.07.2002 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 20.12.1988, період роботи у ТОВ «СКІМ ЛТД» з 01.08.2002 по 24.02.2005, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 20.12.1988 та прийняти рішення щодо призначення пенсії позивачу, з урахуванням висновків суду.

Також позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати на оплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.04.2025 позовну заяву залишено без руху на підставі ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви надання позивачем суду обґрунтованого пояснення щодо причин пропуску строку звернення до суду або заяви про поновлення цього строку; належним чином завірені копії документів, що підтверджують поважність пропуску строку на звернення до суду з позовом в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 01.08.2024 №6 про відмову у призначені пенсії за віком позивачу.

Так, 25.04.2025 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява (вх. №20471) про усунення недоліків, в якій вказує, що на утриманні позивача перебуває дитина-інвалід, ОСОБА_2 , що потребує постійного догляду (постійного нагляду вдома, періодичного тривалого перебування в лікарнях, в тому числі за межами м. Запоріжжя), що підтверджується свідоцтвом про народження та посвідченням Серія НОМЕР_4 . Цей факт, у сукупності з запровадженим в Україні воєнним станом, з загальною несприятливою соціально-економічною ситуацією у м. Запоріжжі був об`єктивною причиною обмеження можливостей позивача щодо звернення до суду. Вказує також, що протягом періоду з жовтня по листопад 2024 року позивачем у судовому порядку встановлювався факт належності йому диплому (справа №333/8988/24) з метою підтвердження стажу для прийняття відповідачем 1 рішення про призначення пенсії. Зазначає, що позивачу була призначена пенсія рішенням відповідача 1 від 30.12.2025, але це рішення скасоване рішенням відповідача 2. Саме такі суперечливі рішення органів пенсійного фонду і стали визначним фактором щодо звернення позивача до суду.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

На думку суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

З урахуванням наведеного, суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості отримати судовий захист, що зумовлено його власною пасивною поведінкою.

Суд зауважує, що безумовним є той факт, що воєнний стан у країні може бути об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Водночас, сам факт військової агресії не може бути автоматичною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Воєнний стан має об`єктивно унеможливлювати/перешкоджати протягом встановленого строку особі звернутись до суду.

Щодо посилань на перебування на утриманні позивача дитини-інваліда суд вказує, що позивач міг скористатись своїм правом на надання професійної допомоги. Так, за цей час ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме Диплому від 29.02.1988, серія НОМЕР_5 (реєстраційний номер №7790), виданого Іванівським сільськогосподарським інститутом на ім`я ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Таким чином, зі змісту заяви про поновлення строку звернення до суду не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законом 3-місячний строк. У цій заяві позивач не навів поважних обставин, у зв`язку з якими він та його представник зволікали з поданням цього позову до суду.

За відсутності у матеріалах позову належних доказів, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

Отже, у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст. 123 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, оскільки підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду відсутні, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 01.08.2024 №6 про відмову у призначені пенсії за віком.

У силу п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в т.ч. в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись п. 9 ч. 4 ст. 169, ст.ст. 241, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумської області про визнання протиправними рішень, їх скасування та зобов`язання вчинити дії повернути в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 01.08.2024 №6 про відмову у призначені пенсії за віком в частині неврахування періоду роботи в колгоспі з 10.06.1988 по 23.11.1988, з 24.11.1988 по 02.11.1989, з 24.11.1989 по 31.05.1990 згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 від 20.12.1988.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В.Батрак