Справа № 520/20589/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 р. Справа № 520/20589/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.01.24 по справі № 520/20589/23

за позовом акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі Регілнальної філії «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» (далі позивач, АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» в особі РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ») звернулось до суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі відповідач, Укртрансбезпека, апелянт), в якій просило:

-визнати противоправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 20.07.2023 №029343 в сумі 17 000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 позовну заяву задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській, Харківській областях №029343 від 20.07.2023 про застосування 17 000,00 грн штрафу.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» 2684,00 грн у якості компенсації витрат на сплату судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив суд рішення скасувати та ухвалити нове , яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» в особі РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вчинене управлінське волевиявлення з приводу застосування штрафу цілком узгоджується як із положеннями закону, так і з обставинами фактичної дійсності у вигляді скоєння правопорушення у сфері автомобільних перевезень (здійснення вантажних перевезень без необхідного комплекту документів). Наголошував на дотриманні процедури застосування штрафу.

Враховуючи, що транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, відповідно до чинного законодавства України позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

У ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що транспортний засіб марки MAЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який обладнано тахографом, використовується у господарській діяльності РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ», яка відповідно до приписів ч.1 ст.95 Цивільного кодексу України є відокремленим підрозділом юридичної особи АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» , що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Зазначив, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості і про відокремлений підрозділ АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» , яким є РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ», у зв`язку з чим постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 20.07.2023 №029343 за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» винесена відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Звернув увагу, що справу про порушення про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглянуто в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, що відповідає положенням п.25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі-Порядок №1567).

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач посилався на правові висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 11.02.2020 у справі №820/4624/17.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, заперечуючи проти доводів скарги відповідача, вважаючи правомірним рішення суду першої інстанції, таким, що не має підстав для його скасування, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу Укртрансбезпеки без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 - без змін.

Позивач зазначив, що АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» є юридичною особою - суб`єктом господарювання, а РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» не є юридичною особою суб`єктом господарювання у розумінні ст.55 Господарського кодексу України та ст.95 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення -перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Звернув увагу, що в даному випадку суб`єктом правопорушення може бути виключено юридична особа, а відповідачем винесено постанову відносно РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ», яка не може бути суб`єктом правопорушення.

Крім того, позивач зазначив, що в порушення п.25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглянуто неналежним відділом державного нагляду (контролю), оскільки перевірка була здійснена на автодорозі №17255363 Шишаки-Сагайдак-Поділ 37 км+300 м (Полтавська область) старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області, а місцезнаходженням автомобільного перевізника є м. Київ.

Звернув увагу, що матеріали справи містять копію індивідуальної контрольної книжки водія, що також виключає відповідальність за абзацем 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», та узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №820/4624/17.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки МАЗ, модель -4381N2-522-000, тип вантажний - загальний бортовий YЗM4381N2KOGOO197, повна маса 12500 кг, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його власником є ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» (а.с.21).

Матеріали справи містять товарно-транспортну накладну №105 від 23.06.2023, відповідно до якої наявна інформація : автомобіль МАЗ 4381 НОМЕР_1 ; вид перевезень : вантажні; автомобільний перевізник: Виробничий підрозділ «Полтавський відділ матеріально-технічного забезпечення» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця»; водій: ОСОБА_1 ; замовник : Виробничий підрозділ «Полтавський відділ матеріально-технічного забезпечення» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця»; вантажовідправник : ВСП «Харківська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (40081216); пункт навантаження : м. Миргород вул. Миргородських Дивізій,22; пункт розвантаження: м. Полтава вул. Князя Ігоря Святославича,7а; вантаж наданий для перевезення, прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) водій ОСОБА_1 , (відповідальна особа вантажоодержувача) комірник Клименко І.Л. (а.с.22-23).

На підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області та направлення на рейдову перевірку №008205 від 19.06.2023, 23 червня 2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Укртрансбезпеки на 37 км + 300 м а/д О-1725363 було проведено рейдову перевірку, за результатами якої складено Акт від 23.06.2023 №019067 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Згідно з цим Актом проведено перевірку автомобіля марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 (далі-Акт перевірки) (а.с.13).

В Акті перевірки в графі номер дорожнього листа, що належить (найменування автомобільного перевізника, його місцезнаходження) зазначено: «ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» м.Київ, Печерський район, вул.Тверська буд.5 (40081216).

Під час перевірки виявлено порушення статті 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених у статті 48 цього Закону, а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа. Пояснення водія про причини порушень: з актом ознайомлений.

Акт перевірки містить підпис водія та посадових осіб, що провели перевірку (а.с.13).

Матеріали справи також містять повідомлення від 12.07.2023 № 52236/38/24-23 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 20.07.2023 з 9.00 до 12.00, направлене поштовим відправленням №380 на адресу РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» (а.с.72).

Поштове відправлення №380 отримано 14.07.2023, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.75).

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову від 20.07.2023 № 029343 про застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідно до якої, ураховуючи те, що РЕГІОНАЛЬНА ФІЛІЯ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» (автомобільний перевізник), допущено 23.06.2023, а/д О-1725363 «Шишаки-Поділ», 37 км + 300 м порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (згідно з Актом перевірки від 23.06.2023 №АР 019067), відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст. 60 Закону № 2344-III, постановлено стягнути з РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн (а.с.12).

Не погодившись з постановою відповідача про стягнення адміністративно-господарських санкцій АТ "Укрзалізниця" в особі РФ "ППІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулося до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належними доказами не доведено, що РФ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» у спірних правовідносинах виступало автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-III, що виключає його відповідальність, передбачену статтею 60 цього Закону.

Суд першої інстанції зазначив, що РФЇ «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» є філією АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» та не є юридичною особою у розумінні ст.95 ЦК України. Натомість суб`єктами правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.60 Закону № 2344-ІІІ законодавець визначив автомобільних перевізників, а саме: фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів вантажними автомобілями.

Перевезення вантажу здійснювалось в межах однієї юридичної особи, тому штраф за порушення (у разі доведення події і складу правопорушення) може бути застосований саме до АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

Суд також зауважив, що суб`єкт владних повноважень - Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській, Харківській областях прийняв постанову №029343 від 20.07.2023 про застосування 17 000,00 грн штрафу з порушенням п.25 Порядку №1567, оскільки справа підлягала розгляду територіальним органом Укртрансбезпеки або у Київській області (за місцезнаходженням автомобільного перевізника АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ»), або у Полтавській областях(за місцем виявлення порушення). Натомість справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглянуто Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській, Харківській областях.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із винесенням Укртрансбезпекою оскаржуваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу за порушення Закону № 2344-III, а саме: відсутність на момент перевірки документів, передбачених положеннями статті 48 Закону № 2344-III - протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, щодо юридичної особи, яка, як встановлено судом першої інстанції, не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні цього Закону, та відповідно не може нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до ст.1 Закону №2344-III автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачено перелік обов`язкових документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі по тексту - Інструкція №385), пунктом 1.4 якої передбачено, що контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Положеннями пункту 3.3 Інструкції №385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пунктів 2.5 Інструкції №385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Пункти сервісу тахографів виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Згідно пункту 2.7 Інструкції №385, за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 5. Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210x297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки. ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних. Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Відповідно до п.3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Пунктами 3.5., 3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії. Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Відповідно до п.6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010, водій, який керує транспортним засобом не обладнаним тахографом, веде індивідуальну контрольну книгу згідно додатку 3.

Разом з тим, пунктом 1.3 Інструкції №385 встановлено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 перевізники - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

Отже, виходячи зі змісту вказаних норм обов`язок мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу покладений на перевізника, який в розумінні Інструкції №385 є суб`єктом господарювання, який провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

Суд враховує, що законодавець, хоч і передбачив наявність обов`язку обладнання транспортного засобу тахографом або наявність індивідуальної контрольної книжки водія для автомобільних перевізників, проте не визначив процедури дотримання цього обов`язку для суб`єктів господарювання, які не надають послуги з перевезення вантажів, а перевозять вантаж для власних потреб власними засобами, без залучення безпосередніх перевізників.

За визначенням статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Так, з матеріалів справи встановлено, що під час перевірки транспортного засобу водієм було надано уповноваженим особам контролюючого органу ТТН №0105 від 23.06.2023, де в графі автомобільний перевізник було зазначено Виробничий підрозділ "Полтавський відділ матеріально-технічного забезпечення" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" та в графі замовником, вантажоодержувачем є Виробничий підрозділ "Полтавський відділ матеріально-технічного забезпечення" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця", а вантажовідправник ВСП "Харківська дирекція2 філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівельних споруд" регіональної філії "Південна залізниця" АТ " Українська залізниця".

За таких обставин наявна в матеріалах справи ТТН свідчить про те, що позивачем здійснювалося перевезення товару для власних потреб, оскільки позивач є одночасно замовником, перевізником та одержувачем товару.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач не надав доказів, що свідчили про перевезення позивачем вантажу на комерційній основі (за плату) на замовлення юридичних або фізичних осіб у відповідності до укладеного договору.

Щодо посилання апелянта на правомірність винесення Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Укртрансбезпеки постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача, оскільки у товарно-транспортній накладній у графі "автомобільний перевізник" вказано "Виробничий підрозділ " Полтавський відділ матеріально-технічного забезпечення" Регіональної філії " ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ" АТ "Українська залізниця із зазначенням ідентифікаційного коду - 40081216 (код РФ "ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ"), і під час перевірки водієм та під час розгляду акту представником, який був присутній на розгляді не заперечені факти, щодо статусу автомобільного перевізника саме у РФ "Південна залізниця" колегія суддів зазначає.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

З Акту перевірки встановлено, що захід державного нагляду (контролю) у формі рейдової перевірки було проведено щодо транспортного засобу марки МАЗ із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» з місцезнаходженням м. Київ, Печерський район, вул. Тверська, 5 (а.с.13).

Захід державного нагляду (контролю) у формі рейдової перевірки було проведено старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області на 37 км+300 м а/д О-1725363 Шишаки - Сагайдак - Поділ.

Отже, справа про порушення про порушення законодавства про автомобільний транспорт підлягала розгляду територіальним органом Укртрансбезпеки або у Київській, або у Полтавській областях.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновком суду першої інстанції, що суб`єкт владних повноважень - Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській, Харківській областях прийняв постанову №029343 від 20.07.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу з порушенням п. 25 Порядку №1567.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах наклав адміністративно-господарські санкції з порушенням вимог закону, що зумовлює задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243,308, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року по справі № 520/20589/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк