Справа № 187/597/25
Суддя: Соловйов І. М.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/597/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2025 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в селищі Петриківка за правилами, передбаченими статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

до ІНФОРМАЦІЯ_2

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1) в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1. Постанову № 88 від 25.03.2025 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасувати.

2. Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУПАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.03.2025 на підставі постанови начальника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, його визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн, дану постанову вважає незаконною оскільки його вина у оскаржуваній постанові не описується ніяким чином, а також не зазначено жодних підтверджуючих доказів, отже вона винесена з недотриманням норм законодавства України та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні та повідомлено учасників про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст. 268 КАС України. Також зобов`язано відповідача надати суду завірені належним чином копі матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно позивача, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, розписка (розписки) про отримання позивачем повістки (повісток) про виклик тощо.

29.04.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач вважає, що постанова стосовно позивача винесена з дотримання законодавства України, оскільки відповідно до п. 10 ст. Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних сил України, зобов`язані: прибувати за викликом до районних, міських районних у містах, територіальних центів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікового документа, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ внесені зміни до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які вступили в законну силу 11.05.2024. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Позивачу було направлено засобами поштового зв`язку повістку запаковану у спеціальному конверті «Укрпошти» з відміткою «повістка ТЦК вручити особисто» На конверті наявний круглий штемпель відправлення пошти з датою 25.09.2024. До ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшло поштове повідомлення № 466 адресат ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином відповідач важчає, що постанова винесена законно.

Позивач підтримав позов.

Представник відповідача 29.04.2025 надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову заперечують в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Згідно повістки №255744 позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 18.10.2024 для звірки даних.

25.03.2025 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 капітаном ОСОБА_3 складено протокол № 88 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суть адміністративного правопорушення викладена таким чином: «Згідно п. 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбаченими додатками 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях. Позивачу за адресою проживання АДРЕСА_2 було особисто відправлено повістку з рекомендованим повідомленням Укрпошти про вручення про виклик для звірки даних на годину та дату до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але у зазначений у повістці час та дату громадянин до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, причини неявки не повідомив.

Конкретна дата та час в протоколі не зазначено.

Відповідно до постанови № 88-ССЗ від 25.03.2025 винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.03.2025 на позивача накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.

За вказаною постановою, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що до ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшло поштове повідомлення № 466 разом з конвертом Укрпошта, відправник ІНФОРМАЦІЯ_6 . Адресат ОСОБА_1 , за адресою проживання: АДРЕСА_2 , з довідкою про причини повернення посилання Ф 20 з відміткою «адресат відмовився/відсутній за вказаною адресою».

Згідно даних сайту УКРПОШТИ (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html, знаходиться у публічному доступі) відслідковування поштових відправлень дані про відправлення за номером 466 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Як вбачається з копії конверта (відправлення № 466), долучено відповідачем, причиною повернення є: 1) адресат відсутній за вказаною адресою; 2) за закінченням терміну зберігання. Тобто причини повернення є взаємовиключними.

При цьому суд звертає увагу, що ці помітки візуально виконані різним способом (відмінний кут нахилу, товщина ліній відмітки).

Згідно відомостей наданих позивачем та які містяться у військово-обліковому документі додатку «Резерв +», зазначено, що позивач перебуває на обліку як військовозобов`язаний, має звання солдат, зазначено номер його телефону та адресу проживання, має бронювання до 04.02.2026. При цьому містяться відомості, що дані уточнено вчасно.

Відповідно до військово-облікового документа №1 позивача, він є військовозобов`язаним, військове звання солдат, пройшов військово-лікарську комісію та взятий на військовий облік 22.07.2024.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП визначено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто вказана норма відсилає до інших нормативно-правових актів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а загальні засади проходження в Україні військової служби закріплені в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

За приписами вимог абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Враховуючи, що згідно з відомостями з офіційного сайту АТ «Укрпошта» дані про відправлення за №466 відсутні, а на конверті поштового відправлення №466 зазначено взаємовиключні підстави повернення (зокрема, «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання»), що породжує обґрунтовані сумніви щодо достовірності вручення, суд позбавлений можливості перевірити правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у справі, в якій відсутні належні докази його обізнаності про необхідність з`явитися до ТЦК та СП.

Окрім цього, суд зважає, що позивача викликано до ТЦК та СП для уточнення даних, при цьому, які саме дані підлягають уточненню, з огляду на їх уточнення 22.07.2024 та наявності відповідної відмітки в додатку «Резерв+», відповідачем не зазначено.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, яке не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин (ст. 247 КУпАП).

За обставинами даної справи позивач мав прибути до ТЦК та СП 18.10.2024, а протокол про адміністративне правопорушення складено 25.03.2025, тобто за минуванням більше 5 місяців.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, у ньому не зазначено конкретну дату, на яку позивач не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що свідчить про неповне розкриття суті адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17, провадження № 11-1287апп18, відступила від раніше прийнятого висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ятастатті 4 Закону № 3674-VI).

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено КАС України. При цьому він не завжди є юридичною особою.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є структурними підрозділами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. Даних, які б свідчили, що ІНФОРМАЦІЯ_7 має самостійний баланс, самостійного фінансового органу, банківських рахунків, які відкриті в органах Державної казначейської служби України матеріали справи не містять.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Отже, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 , відокремленим підрозділом якого є відповідач.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову №88 від 25.03.2025 складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 ІНФОРМАЦІЯ_10 ; місцезнаходження АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Відповідач 2 - ІНФОРМАЦІЯ_7 ; місце знаходження АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено та підписано 30.04.2025.

Суддя І.М. Соловйов