Справа № 580/3195/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року справа № 580/3195/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

24.03.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій і скасування рішення відповідача від 21.11.2024 №51 про відмову їй у призначенні пенсії за віком;

зобов`язання відповідача повторно розглянути, прийняти рішення про зарахування їй для призначення пенсії періодів роботи в Російській Федерації: з 17.10.1980 до 03.03.1981, з 22.08.1981 до 03.05.1983, з 01.06.1983 до 28.11.1983, з 23.11.1983 до 11.02.1986, з 02.12.1986 до 17.04.1987, з 26.05.1987 до 27.03.1995, з 11.09.1995 до 30.04.1998, з 30.04.1998 до 15.08.1998 та призначити пенсію за віком з 30.06.2023;

стягнення з відповідача понесених нею судових витрат.

Обґрунтовуючи зазначила, що відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, за його наявності. Вважає, що відповідач в порушення норм законодавства відмовив у призначені пенсії.

Ухвалою суду від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів.

14.04.2025 від відповідача до суду надійшов відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що відмовив позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вважає, що не допустив порушень прав позивачки.

Усі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

30.06.2023 позивачка звернулася заявою до органів ПФУ про призначення пенсії за віком.

07.07.2023 відповідач прийняв рішення №51 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Позивачка оскаржила його до Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/8169/23. Рішенням від 25 грудня 2023 року вказаний суд позов задовольнив частково. Визнав протиправним і скасував вказане вище рішення відповідача. Зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 30.06.2023 про призначення пенсії за віком із урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення.

На його виконання відповідач повторно розглянув заяву позивачки та прийняв рішення від 21.11.2024 №51 про відмову їй у призначенні пенсії за віком. У рішенні зазначив, що необхідний страховий стаж становить 30 років. Страховий стаж позивачки 26 років 8 місяців 18 днів. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи:

з 17.10.1980 до 03.03.1981, оскільки титульну сторінку трудової книжки засвідчено нечитабельною печаткою та дату народження внесено іншими чорнилами;

з 01.01.1992 до 27.03.1995, з 11.09.1995 до 30.04.1998 та з 30.04.1998 до 15.08.1998 на території Росії, оскільки не передбачено чинним законодавством у зв`язку з припиненням участі РФ з 01.01.2023 в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992;

з 27.04.2004 до 16.08.2004 та з 31.08.2004 до 10.12.2004 періоди отримання допомоги по безробіттю, оскільки дати припинення виплат різняться з датами наказів про припинення виплат.

Страховий стаж згідно з трудовою книжкою від 17.10.1980 НОМЕР_2 зараховано з періоду її підтвердження, а саме з періоду навчання. Крім того, у зазначеній трудовій книжці запис про звільнення 27.03.1995 завірено печаткою зразка СРСР, а запис про період з 11.09.1995 до 15.08.1998 завірено печатками не належними до сприйняття змісту. Тому вирішив відмовити у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Тому позивачка звернулася в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою ст. 9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 24 Закону України №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників на той час регулювався Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (далі Основні положення), які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310.

Отже, до стажу роботи має бути зараховано роботу, виконану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.26 Закону України №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, з досягненням особою 60 років та за наявності станом на 01.01.2023 страхового стажу не менше 30 років особа має право на отримання пенсії за віком.

Позивачці на дату прийняття вказаного вище рішення виповнилося 60 років. Отже, у цій частині вона відповідає вказаній вище вимозі Закону щодо віку, з якого набувається право на пенсію, та відповідач щодо вказаного не заперечував.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

На підставі ч.1 ст.62 Закону України №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію за віком, підтверджуючими документами можуть бути довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 17.10.1980 до 03.03.1981, оскільки титульну сторінку трудової книжки засвідчено нечитабельною печаткою та дату народження внесено іншими чорнилами.

Суд установив, що згідно із записами №№1-2 трудової книжки позивачки серія НОМЕР_2 вона у спірному періоді з 17.10.1980 до 03.03.1981 працювала молодшим продавцем у магазині «Маяк-19». Записи щодо спірного періоду виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності, дати завірені підписом та печаткою роботодавця. Докази, які би свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відсутні. При цьому, відповідач не заперечує їх достовірність, а в своїх аргументах посилається лише на засвідчення титульної сторінки трудової книжки нечитабельною печаткою та внесення дати народження іншим чорнилом. Водночас у спірному рішенні відповідач зазначив про зарахування страхового стажу згідно зі вказаною вище трудовою книжкою з періоду навчання позивачки, тобто з наступних записів у ній. Тому доводи відповідача щодо відсутності підтвердження стажу позивачки за спірний період не обґрунтовані. Належних, допустимих та достатніх доказів обґрунтованого неврахування до стажу роботи періоду роботи позивачки відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_2 , відповідач не надав.

Щодо не зарахування періодів роботи з 01.01.1992 до 27.03.1995, з 11.09.1995 до 30.04.1998 та з 30.04.1998 до 15.08.1998 на території РФ суд урахував.

У вказаній вище трудовій книжці позивачки відповідно до записів під №10-17 зазначено, що з 26.05.1987 позивачка прийнята на посаду касира у Військову частину НОМЕР_3 Російська Федерація, 21.09.1987 переведена на посаду бухгалтера фінансової служби, 27.03.1995 звільнена за власним бажанням. 11.09.1995 прийнята на посаду старшого бухгалтера в «АСЗ»-«СПТБ» та 30.04.1998 звільнена за власним бажанням. 30.04.1998 прийнята головним бухгалтером в СПТБ-9. 15.08.1998 звільнена за власним бажанням. Вказані записи завірені підписом відповідального працівника та скріплені штампами підприємств. Докази, які би свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відсутні. При цьому відповідач не заперечує їх достовірність, а в своїх аргументах посилається лише на їх не врахування, оскільки з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Статтею 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від Імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифіковану Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" встановлено, що документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». 23 грудня 2022 року вказаний Закон набрав чинності. Закон передбачає зупинення дії у відносинах з Росією та Республікою Білорусь Конвенції та Протоколу до неї, вихід із зазначеної Конвенції та Протоколу до неї.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 04 лютого 2023 року № 107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймаються на території України без спеціального посвідчення.

Зважаючи, що станом на 24 лютого 2022 року Конвенція і Протокол до неї у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь діяли, і виготовлені або засвідчені у вказаних країнах документи приймалися на території України без спеціального посвідчення, з прийняттям вказаної вище постанови Уряду документи цих держав і надалі приймаються на території України без спеціального посвідчення, але із застереженням щодо періоду, а саме лише під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.

Отже, набрання чинності Законом України «Про зупинення дій та вихід Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних, кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 не може бути підставою для відповідача щодо обмеження особи у реалізації права на пенсійне забезпечення. Тому протилежні доводи відповідача не обґрунтовані та не враховані судом, а спірні періоди роботи позивачки на території Російської Федерації з 01.01.1992 до 27.03.1995, з 11.09.1995 до 30.04.1998 та з 30.04.1998 до 15.08.1998 підлягають зарахуванню до загального страхового стажу. Не врахування відповідного стажу позивачки відповідачем безпідставне, доводи відповідача не обґрунтовані.

Позовна вимога у частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про зарахування позивачці для призначення пенсії періодів роботи в Російській Федерації: з 22.08.1981 до 03.05.1983; з 01.06.1983 до 28.11.1983; з 23.11.1983 до 11.02.1986; з 02.12.1986 до 17.04.1987; з 26.05.1987 до 31.12.1991 не обґрунтована та задоволенню не підлягає, оскільки оскаржуване рішення відповідача не містить відомостей щодо не зарахування до страхового стажу позивачки вказаних періодів.

Крім того, у мотивувальній частині судового рішення у справі №580/8169/23 суд відмовив позивачці у задоволенні позовних вимог щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 22.08.1981 до 03.05.1983; з 01.06.1983 до 28.11.1983; з 23.11.1983 до 11.02.1986; з 02.12.1986 до 17.04.1987; з 26.05.1987 до 31.12.1991, оскільки у рішенні від 07.07.2023 відповідач не зазначив про їх не зарахування до страхового стажу.

Згідно з п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, відповідач після надходження заяви позивачки щодо призначення їй пенсії за віком зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Вказаного порядку дій відповідач дотримався винесенням рішення від 21.11.2024 №51. Оскільки відмова у призначенні позивачці пенсії за віком не узгоджується зі вказаними вище вимогами закону щодо наявності права особи на призначення пенсії за віком і такі дії вчинені шляхом видання відповідного рішення, саме воно безпосередньо порушує заявлене право позивача. Тому належним способом його відновлення є визнання протиправним і скасування такого акту розпорядчої дії, а не дій, як оскаржує позивачка. Водночас позовна вимога про визнання протиправним і скасування рішення обгрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Для повного та ефективного відновлення порушеного права та належного способу їх відновлення наявні підстави зобов`язати відповідача у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, зарахувати до загального страхового стажу позивачки періоди роботи на території Російської Федерації з 17.10.1980 до 03.03.1981, з 01.01.1992 до 27.03.1995, з 11.09.1995 до 30.04.1998 та з 30.04.1998 до 15.08.1998 та прийняти обгрунтоване рішення.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Понесені позивачкою судові витрати, підтверджені квитанцією від 22.03.2025 в сумі 2422,40грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, згідно з ч.3 ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 90, 132-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83; ) від 21.11.2024 №51 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83; ) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) періодів роботи на території Російської Федерації з 17.10.1980 до 03.03.1981, з 01.01.1992 до 27.03.1995, з 11.09.1995 до 30.04.1998 та з 30.04.1998 до 15.08.1998 та прийняти обгрунтоване рішення.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 1211,20грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 30.04.2025.