Справа № 160/26549/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26549/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року (суддя Сліпець Н.С.) в справі № 160/26549/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нанокабель» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нанокабель» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці від 17 вересня 2024 року № UА110020/2024/600003/1.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17 вересня 2024 року № UА110020/2024/000150.

Позивач 14 січня 2025 року звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року заяву задоволено, стягнуто з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач позивач скасувати додаткове рішення, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, з тих підстав, що суд першої інстанції не врахував та не надав належної оцінки всім обставинам надання професійної правничої допомоги, не врахував складність справи та співмірність розміру правничої допомоги зі складністю справи та реальність цих витрат, порушуючи норми ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вважає, що зазначений розмір гонорару є неспівмірним та таким, що не є фактично підтвердженим та понесеним.

На думку апелянта, відшкодування витрат на правову допомогу здійснюється за наявності належних документів, доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи, проте витрати на правову допомогу, що просить стягнути позивач у даній справі, не підтверджені наданими документами, в акті виконаних робіт зазначаються послуги, які не підтверджені належними письмовими доказами, позивачем документально та нормативно не обґрунтовано кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги.

Вважає, що відсутні належні документи, що підтверджували б необхідність залучення адвоката та виправданість витрат на правничу допомогу, тому судом першої інстанції безпідставно стягнуто на користь позивача 10000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, відповідно до якої додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2024 між Адвокатським бюро Тетяни Літвінової в особі керівника Літвінової Тетяни Володимирівни та ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» укладено договір №ЛТВ020 про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 2.1. договору адвокатське бюро надає клієнту правову допомогу, а саме: підготовка та подання позову про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці від 17.09.2024 №UA110020/2024/600003/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.09.2024 №UA110020/2024/000150 представництво інтересів клієнта в судових органах будь-якої інстанції та підсудності, представляти інтереси клієнта у відділах державної виконавчої служби, прокуратури, поліції, податкових органах, та у відносинах з фізичними та юридичними особами в якості захисника прав та охоронюваних інтересів.

На підставі договору видано відповідний ордер на представництво інтересів позивача у Дніпропетровському окружному адміністративному суді адвокату Літвіновій Тетяні Володимирівні.

24.09.2024 ТОВ НАНОКАБЕЛЬ витрати на правничу допомогу оплачені відповідно до платіжної інструкції від 24.09.2024 р. №1702 в сумі 20000,00 грн.

09.01.2025 між Адвокатським об`єднанням та позивачем підписано акт виконаних робіт до договору, в якому сторонами було узгоджено вартість наданих Адвокатським об`єднанням послуг професійної правничої (правової) допомоги в сумі 20000,00 грн.

Суд першої інстанції вважав, що надані докази у сукупності доводять понесення позивачем витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи, проте розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю цієї справи.

Беручи до уваги предмет спору, складність справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, що відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги в межах цієї справи підтверджено документально, а саме: договором про надання правової допомоги від 20 вересня 2024 року №ЛТВ020, укладеним між адвокатським бюро Тетяни Літвінової та ТОВ «Нанокабель»; платіжною інструкцією від 24 вересня 2024 року № 1702 на суму 20 000,00 грн, якою ТОВ «Нанокабель» оплачено витрати на правничу допомогу; актом виконаних робі від 09 січня 2025 року, відповідно до якого узгоджено вартість наданих послуг професійної правничої (правової) допомоги в сумі 20000,00 грн.

Як зазначено вище, судом першої інстанції стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 10000,00 грн.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року повернуто апеляційну скаргу Дніпровської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України встановлено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд враховує рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду заявником документів, їх значення для спору, та доходить до висновку, що стягнутий на користь позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу (10000,00 грн) є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відтак, стягнута судом першої інстанції сума правничої допомогу є розумною і необхідною, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.

Доводи апелянта суд відхиляє, позаяк судом першої інстанції при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, яка має бути відшкодована позивачу, враховані відповідні критерії та зазначені відповідачем обставини та зменшено розмір витрат, про стягнення яких просив позивач, при цьому судом першої інстанції враховано як критерій співмірності витрат на правничу допомогу із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.

Також судом враховано такий критерій, як фактичність та неминучість (необхідність) понесених витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, додаткове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року в справі № 160/26549/24 залишити без задоволення.

Додаткове Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року в справі № 160/26549/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нанокабель» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 29 квітня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко