Справа № 600/4143/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа №600/4143/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Мандрик Владислав Володимирович до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до військової частини НОМЕР_1 (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 03.03.2023 по 21.03.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 03.03.2023 по 21.03.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу на особливий період військового стану у складі військової частини НОМЕР_1 . У період з 19.11.2022 по 17.12.2022, з 03.03.2023 по 21.03.2023, позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорського району, н.п. Терни, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2024 № 557д. У зв`язку із цим позивач вважає, що набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі збільшеному до 100000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 19.11.2022 по 17.12.2022, з 03.03.2023 по 21.03.2023. На цій підставі, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою. Проте, листом від 13.08.2024 повідомлено про те, що йому було нараховано додаткову винагороду лише за період з 19.11.2022 по 17.12.2022, проте за період з 03.03.2023 по 21.03.2023 додаткова грошова винагорода у розмірі, збільшеному до 100000 грн, військовослужбовцю не була виплачена, що підтверджується розрахунком грошового забезпечення. Позивач звертав увагу суду на те, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 н.п. Терни, Краматорського району Донецької області відносяться до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.09.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої з сторін про інше. Зобов`язано Міністерство оборони України повідомити військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про прийняття Чернівецьким окружним адміністративним судом ухвали про відкриття провадження у справі №600/4143/24-а від 20.09.2024.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Щодо тверджень позивача, що він у період з 19.11.2022 по 17.12.2022, з 03.03.2023 по 21.03.2023 року приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорського району, н.п. Терни, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2024М5570, відповідач вказував, що з метою встановлення безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України позивача в період з 03.03.2023 по 21.03.2023 призначено службове розслідування. Згідно висновків службового розслідування та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2024 №707 "Про затвердження результатів службового розслідування за фактом встановлення безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України солдата ОСОБА_1 в період з 03.03.2023 по 21.03.2023 встановлено, що солдат ОСОБА_1 не залучався до безпосереднього виконання завдань котрі передбачають участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо у районах ведення бойових дій та на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань, але залучався до виконання завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та має право на додаткову винагороду у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Зазначав, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2024 №302 внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №80 від 21.03.2023 - пункт 2 щодо переведення в військову частину НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 , викладено в новій редакції, а саме: виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 28.03.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Окремим дорученням Міністра оборони України №2683 від 01.02.2023 пропорційно дням участі за період з "04" березня 2023 року по "21" березня 2023 року.

Відповідно до цього, військовою частиною НОМЕР_1 зроблено новий деталізований розрахунок грошового забезпечення та інших видів виплат військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , згідно до якого військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахунок, та в подальшому буде здійснено виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 28.03.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" пропорційно дням участі за період з "04" березня 2023 року по "21" березня 2023 року".

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлені такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №557д від 18.03.2024, позивач у період з 19.11.2022 по 17.12.2022, з 03.032.023 по 21.03.2023 приймав безпосередню участь у заходах , необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорськго району, н.п. Терни.

Підставою зазначено: довідку військової частини НОМЕР_5 від 12.12.2022 №691/4979, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/826/дск від 01.11.2022, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/829/дск від 03.11.2022, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/875/дск від 30.11.2022, рапорт командира військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь військовослужбовців у складі військової частини НОМЕР_5 в період з 01 листопада по 30 листопада (включно) 2022 року;

довідку військової частини НОМЕР_5 від 12.01.2023 №691/172, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/826/дск від 01.11.2022, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/829/дск від 03.11.2022, рапорт командира військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь військовослужбовців у складі військової частини НОМЕР_5 в період з 01 грудня по 31 грудня (включно) 2022 року.

довідку військової частини НОМЕР_5 від 04.04.2023 №691/2579, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/945/дск від 26.12.2022, бойове розпорядження 25 ОПДБр №527/10/дск від 16.01.2023, рапорт командира військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь військовослужбовців у складі військової частини НОМЕР_5 в період з 01 березня по 31 березня (включно) 2023 року (а.с. 15).

У зв`язку із цим, 08.08.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати за період з 19.11.2022 по 17.12.2022 та з 03.03.2023 по 21.03.2023 включно щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с. 15 на звороті, 16).

Проте, листом від 13.08.2024 №2413 військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №203 від 18.11.2022 солдат ОСОБА_1 , що був призначений на посаду наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 1 листопада 2022 року №578-РС зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, що справи та посаду водія гранатометного відділення взводу вогневої підтримки стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №234 від 18.12.2022 солдат ОСОБА_1 вибув на лікування у лікарсько-сестринську бригаду " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_1 ), та в подальшому перебував у відпустці за станом здоров`я, та на лікуванні.

03.03.2023 солдат ОСОБА_1 , прибув з лікування З ОКПП " ІНФОРМАЦІЯ_2 обласний госпіталь ветеранів війни" (місто Чернівці) та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №62 від 03.03.2023 приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №80 від 21.03.2023 солдат ОСОБА_1 , водій 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 371-PC від 23.12.2022, вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 з "21" березня 2023 року, та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Вказано, що згідно деталізованого розрахунку грошового забезпечення та інших видів виплат військовослужбовця ОСОБА_2 підготованого у фінансово-економічній службі військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що з солдатом ОСОБА_1 проведені при звільненні всі розрахунки, передбачені чинним законодавством, заборгованості із виплати додаткової винагороди не виявлено (а.с. 16 на звороті, 17).

Не погоджуючись з бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 03.03.2023 по 21.03.2023, з урахуванням фактично виплачених сум, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Разом з цим, судом досліджено витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2024 №707, яким завершено службове розслідування та начальнику адміністративної групи штабу наказано внести зміни до наказу №80 від 21.03.2023, а саме внести зміни до п.п. 1.1 абз. 4 та викласти в наступній редакції: "Виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 28.03.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Окремим дорученням Міністра оборони України № 2683 від 01.02.2023 пропорційно дням участі за період з "04" березня 2023 року по "21" березня 2023 року".

Із змісту вказаного наказу, встановлено, що відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, наказу командира військової частини НОМЕР_1 №920 від 11.10.2024 "Про призначення службового розслідування з метою встановлення безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України солдата ОСОБА_1 в період з 03.03.2023 по 21.03.2023", начальником групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_3 , було проведено службове розслідування з метою встановлення безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України солдата ОСОБА_1 в період з 03.03.2023 по 21.03.2023.

Згідно вказаного наказу, з матеріалів службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_1 не залучався до безпосереднього виконання завдань котрі передбачають участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо у районах ведення бойових дій та на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань, але залучався до виконання завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та має право на додаткову винагороду у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Вказаним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2024 №302 внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №80 від 21.03.2023 - пункт 2 щодо переведення в військову частину НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 , викладено в новій редакції, а саме: виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 28.03.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Окремим дорученням Міністра оборони України №2683 від 01.02.2023 пропорційно дням участі за період з "04" березня 2023 року по "21" березня 2023 року (а.с. 55-56).

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу ЗСУ.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі ст.1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Так, п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та якій неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 "Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, додаткова винагорода, яка передбачена Постановою №168, встановлена на період дії воєнного стану, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовцям, виплата якої обмежена строком дії воєнного стану в Україні. Правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, із здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.

Кабінет Міністрів України постановою від 7 липня 2022 року №793 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168" (яка набрала чинності 19 липня 2022 року та, за пунктом 2 цієї постанови, та застосовується з 24 лютого 2022 року) затвердив низку змін до Постанови № 168, зокрема, Постанова №168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: "Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів".

Згідно наведених норм керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року №1932-ХІІ "Про оборону України" (далі - Закон № 1932-ХІІ) бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Суд враховує, що підстави та порядок виплати указаної додаткової винагороди вже були предметом дослідження Верховного Суду.

Аналізуючи указану норму Верховний Суд зауважував, що реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника або, який має розділовий характер.

Так, у постанові від 22.11.2023 у справі №520/690/23 Верховний Суд констатував, що "текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав".

У постанові від 21.03.2024 у справі №560/12539/22 Верховний Суд зазначив, що конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 07.07.2022 №793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова №168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про Збройні Сили України" Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей).

Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 №98, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за №382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, з метою належного виконання пункту 1 Постанови №168, Міністр оборони України оперативно врегулював питання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди директивами, зокрема, в окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29, яке діяло протягом спірного періоду.

Надання таких телеграм (доручень), які є формою рішення Міністра, обов`язкового до виконання суб`єктами, підпорядкованими Міністерству оборони України, обґрунтоване особливостями правового режиму воєнного стану.

Так, в окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29 Міністр оборони визначив, що під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Пунктом 3 цього окремого доручення установлено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку N 2 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Надати право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.

Пунктом 5 установлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29).

З наведеного слідує, що підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, форма якої визначена додаткам до окремого доручення №912/з/29.

За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абзацом 3 пункту 3 та абзацом 4 пункту 4 окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29.

Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справах №560/3159/23 та №560/3141/23, від 11.04.2024 у справі №560/3153/23.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження наявності права на отримання передбаченої постановою №168 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, позивач надав до суду копію довідки військової частини НОМЕР_1 №557д від 18.03.2024, згідно якої позивач у період з 19.11.2022 по 17.12.2022, з 03.03.023 по 21.03.2023 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорського району, н.п. Терни.

Підставою для видачі такої довідки зазначено: довідку військової частини НОМЕР_5 від 12.12.2022 №691/4979, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/826/дск від 01.11.2022, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/829/дск від 03.11.2022, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/875/дск від 30.11.2022, рапорт командира військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь військовослужбовців у складі військової частини НОМЕР_5 в період з 01 листопада по 30 листопада (включно) 2022 року;

довідку військової частини НОМЕР_5 від 12.01.2023 №691/172, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/826/дск від 01.11.2022, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/829/дск від 03.11.2022, рапорт командира військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь військовослужбовців у складі військової частини НОМЕР_5 в період з 01 грудня по 31 грудня (включно) 2022 року.

довідку військової частини НОМЕР_5 від 04.04.2023 №691/2579, бойове розпорядження 25 ОПДБр №536/945/дск від 26.12.2022, бойове розпорядження 25 ОПДБр №527/10/дск від 16.01.2023, рапорт командира військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь військовослужбовців у складі військової частини НОМЕР_5 в період з 01 березня по 31 березня (включно) 2023 року.

Позивач вважає, що має право на збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду за усі періоди, що зазначені у довідці командира військової частини НОМЕР_6 від 17.05.2023 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а саме: з 09.10.2022 по 04.12.2022, з 21.12.2022 по 19.05.2023.

Досліджуючи вказану довідку та аналізуючи норми чинного законодавства, які регулюють виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень, суд зазначає, що така довідка не може бути підставою для нарахування і виплати позивачу передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, оскільки підставою для виплати такої винагороди є виключно факт виконання військовослужбовцем завдання із переліку, встановленого пунктами 1 окремих доручень Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 та №912/з/29 від 23.06.2022, підтверджений сукупністю таких документів, як бойовий наказ (розпорядження), журнал бойових дій, рапорт командира, зміст яких відображає суть виконаного завдання та період його виконання.

Суд звертає увагу, що виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і гримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/13029/22, одночасно здійснюючи текстуальне тлумачення Постанови №168, Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання, що як текстуальне тлумачення змісту первинної редакції пункту 1 Постанови №168, так і системне тлумачення цієї постанови з урахуванням умов її прийняття, визначеними у преамбулі, дають підстави для висновку, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень повинна здійснюватися як стимулювання винятково тим військовослужбовцям ЗСУ, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України.

В даному випадку, позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду у збільшеному розмірі в сумі 100000 грн. Зазначена сума додаткової винагороди повинна виплачуватися військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів.

Судом враховується, що Верховним Судом у постанові від 11.04.2024 по справі №560/3153/23 адміністративне провадження №К/990/43503/23 зазначено, що підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абзацом 3 пункту 3 та абзацом 4 пункту 4 окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29.

Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справах №560/3159/23 та № 560/3141/23.

В даному випадку, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і не відряджався до інших частин чи формувань.

Тому, довідка видана позивачу військовою частиною НОМЕР_1 , в якій позивач проходить військову службу, а не військовою частиною куди відряджався останній для виконання бойових завдань.

Окрім цього, суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів виконання ним бойових завдань у спірні періоди, визначені у довідці від №557д від 18.03.2024, саме у районах ведення бойових дій.

Суд зауважує на тому, що сам по собі факт виконання посадових обов`язків на території н.п. Терни, Краматорського району Донецької області не є безумовною підставою для отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

Суд зазначає, що право на таку винагороду у військовослужбовців виникає виключно за умов та виконання військовослужбовцями завдань із переліку, встановленого пунктами 1 окремих доручень Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 та № 912/з/29 від 23.06.2022, підтверджений сукупністю таких документів, як бойовий наказ (розпорядження), журнал бойових дій, рапорт командира, зміст яких відображає суть виконаного завдання та період його виконання.

Проте, доказів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у цей період, позивач суду не надав, про обставини такої участі у позовній заяві взагалі не зазначив.

Окрім цього, судом встановлено, що з метою встановлення безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України солдата ОСОБА_1 в період з 03.03.2023 по 21.03.2023", начальником групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_3 , було проведено службове розслідування.

В ході службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_1 не залучався до безпосереднього виконання завдань котрі передбачають участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо у районах ведення бойових дій та на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань, але залучався до виконання завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та має право на додаткову винагороду у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2024 №707 завершено службове розслідування та начальнику адміністративної групи штабу наказано внести зміни до наказу №80 від 21.03.2023, а саме внести зміни до п.п. 1.1 абз. 4 та викласти в наступній редакції: "Виплатити додаткову винагороду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень відповідно до постанови Кабінету міністрів України від "28" березня 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Окремим дорученням Міністра оборони України № 2683 від 01.02.2023 року пропорційно дням участі за період з "04" березня 2023 року по "21" березня 2023 року".

Вказаний наказ є чинним, докази зворотного матеріали справи не містять, та не є предметом спірних правовідносин.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до деталізованого розрахунку грошового забезпечення та інших видів виплат військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 позивачу нараховано грошову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно дням участі за період з "04" березня 2023 року по "21" березня 2023 року", а саме сума додаткової винагороди за березень 2023року виплачена за 18 календарних днів.

Окрім цього, судом встановлено, що за листопад та грудень 2022 року позивачу виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі таких діях та заходах (13 днів у листопаді та 17 днів - в грудні).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що відповідачем було порушено право позивача в частині виплати додаткової грошової винагороди в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а позивачем протилежного не доведено, що свідчить про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої винагороди на користь позивача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно з частиною 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів відсутність оскаржуваної позивачем бездіяльності, в той же час позивачем не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що позивач у даній категорії справ звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Мандрик Владислав Володимирович до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 );

відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя В.О. Григораш