Справа № 440/2668/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 р. Справа № 440/2668/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 (ухвалене суддею Удовіченко С.О.) по справі № 440/2668/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 17 від 02.02.2023 в перерахунку пенсії ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно довідки № 06.1-05/126/1 від 22.04.2019 виданої Полтавською обласною комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990, Департамента соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, згідно розрахунку за роботу в зоні відчуження в червні 1986 та скасувати; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно довідки № 06.1-05/126/1 від 22.04.2019 виданої Полтавською обласною комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990, Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, розрахунку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в червні 1986.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.02.2023 № 17; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 з 30.01.2023 пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з урахуванням довідки № 06.1-05/126/1 від 22.04.2019, виданої Полтавською обласною комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, розрахунку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в червні 1986 року; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії по інвалідності 2 групи в розмірі фактичних збитків, згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-ХІІ (в подальшому - Закон № 796).

Розмір пенсії визначений з урахуванням ступеня втрати працездатності 80 %.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 по справі № 1640/2904/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасувати рішення Полтавської обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках, оформлене протоколом від 06.04.2018 № 1, у частині погодження проекту розрахунку про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження в 1986-1990 роках ОСОБА_1 з урахуванням даних табелю про наднормовану роботу від 31.05.1986 № 36; зобов`язано Полтавську обласну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Полтавську обласну державну адміністрацію повторно розглянути питання щодо здійснення ОСОБА_1 розрахунку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в червні 1986 року та повторно розглянути питання видачі відповідної довідки.

22.04.2019 Апаратом Полтавської обласної державної адміністрації видано ОСОБА_1 довідку № 06.1-05/126/1 про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

30.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про перерахунок пенсії "зміна надбавки" до якої додав довідку про заробітну плату № 06.1-05/126/1 від 22.04.2019, виданої комісією з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 Полтавської обласної державної адміністрації.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення № 17 від 02.02.2023, яким позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю додаткових підстав для перегляду розміру пенсії (а.с. 33).

Відмовляючи у перерахунку пенсії відповідач зазначив, що згідно підпункту 3 пункту 3 "Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 (далі - Постанова № 1210), у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження. До заяви ОСОБА_1 додав довідки про заробіток для обчислення пенсії від 22.04.2019 року № 061-05/126/1 та від 28.01.2015 № 10-13/87/1, що надані Апаратом Полтавської обласної державної адміністрації за період роботі у зоні відчуження з 05.05.1986 по 03.09.1986, а також рішення Полтавського окружного адміністративного сулу від 09.1 1.2018 року, який зобов`язав Полтавську обласну державну адміністрацію повторно розглянути питання щодо видачі відповідної довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження за червень 1986 року. За матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що у відповідності до вимог чинного законодавства ОСОБА_1 з 21.05.2018 обчислено пенсію із заробітної плати за три повні місяці червень - серпень 1986 року у зоні відчуження, сума коефіцієнтів заробітної плати складає 2.67127. На дату - звернення розмір пенсії склав 15245 грн. 70 коп. Враховуючи вищезазначене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю додаткових підстав для перегляду розміру пенсії.

Листом від 10.07.2023 № 13986-13726/К-02/8-1600/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило ОСОБА_1 , що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 № 1640/2904/18 визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, оформлене протоколом від 06.04.2018 № 1, у частині погодження проекту розрахунку про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження в 1986-1990 роках з урахуванням даних табелю про наднормовану роботу від 31.05.1986 № 36. Вищезазначене судове рішення не містить відомостей щодо скасування рішення обласної комісії від 28.01.2015. Питання перерахунку Вашої пенсії розглядалось на підставі заяви від 30.01.2023 та додатково наданої довідки про заробітну плату № 06.1-05/126/1 від 22.04.2019, виданої комісією з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках Полтавської обласної державної адміністрації (а.с. 10-11).

Позивач не погодився з вищезазначеною відмовою відповідача та звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.02.2023 № 17 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 з 30.01.2023 пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з урахуванням довідки № 06.1-05/126/1 від 22.04.2019, виданої Полтавською обласною комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, розрахунку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в червні 1986 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (в подальшому Закон № 796-ХІІ) визначено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Постановою Кабінету Miністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:

1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;

2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;

3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;

4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону № 796-ХІІ, видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення органами місцевого самоврядування.

У свою чергу розгляд письмових заяв громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) та осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, здійснюється комісією Мінсоцполітики (далі - центральна комісія) і комісіями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації (далі - регіональна комісія) за поданням райдержадміністрацій регламентовано Типовим положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2012 № 886 (в подальшому - Положення № 886).

Пунктом 8 Положення № 886 визначено, що регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - заявник), про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.

До заяви додаються копії: перереєстрованого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та вкладки до посвідчення (з пред`явленням оригіналів); архівної довідки про відсутність документів щодо оплати праці за ліквідованим підприємством, установою, організацією; особового рахунка, розрахунково-платіжної відомості, табуляграми з планом рахунків (розшифрованими кодами) або довідки підприємства про фактично виплачену у 1986-1990 роках заробітну плату в зоні відчуження, у тому числі за її складовими, із зазначенням суми та дати виплати (за наявності); довідки про періоди несення служби (виконання робіт), виданої військовою частиною (підприємством) або Галузевим державним архівом Міноборони, довідки Галузевого державного архіву CБУ, довідки інших архівних установ та архівів територіальних органів центральних органів виконавчої влади, Міністерства оборони Російської Федерації, витягу із журналу обліку виїздів у зону відчуження, в яких зазначаються дні виїзду на об`єкти (в населені пункти) зони відчуження; документа, що підтверджує факт виконання робіт у зонах небезпеки зони відчуження, на об`єктах, місцевостях (населених пунктах) у 1986-1990 роках, визначених рішеннями Урядової комісії з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (за наявності); колективного договору або положення про оплату праці, що були чинними на підприємстві, в установі чи організації у відповідний період, інших документів про умови та режим роботи підприємства та заявника (із зазначенням змін, підсумованого обліку робочого часу та облікового періоду - місяць, квартал тощо), наказів по підприємству, інших документів заявника; табеля обліку робочого часу заявника в зоні відчуження або шляхового листа (за наявності), що засвідчені печаткою (у разі наявності) підприємства, у складі якого виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якому зазначено час, фактично відпрацьований у зоні відчуження заявником.

Відповідно до п. 9 Положення № 886, за результатами опрацювання поданих заявником документів регіональна комісія у місячний строк з дати реєстрації заяви приймає рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату. За бажанням заявника його може бути запрошено на засідання регіональної комісії. Рішення регіональної комісії оформляється протоколом, який підписується її головою та присутніми на засіданні членами.

Згідно із п. 10 Положення № 886, довідка про заробітну плату видається протягом п`яти робочих днів після підписання протоколу засідання регіональної комісії органом, яким вона утворена, завіряється печаткою цього органу і є підставою для розгляду органами Пенсійного фонду України питання проведення перерахунку пенсії.

У разі відсутності підстав для видачі довідки про заробітну плату копія рішення регіональної комісії у тижневий строк надсилається заявникові із зазначенням причин відмови (пункт 11 Типового положення).

Отже, Положення № 886, чітко регламентовано процедуру розгляду заяв про видачу відповідних довідок, визначено вичерпний перелік документів, які необхідно надати заявникам для отримання такої довідки, на підставі яких комісія уповноважена приймати рішення про видачу довідки про заробітну плату або про відмову у її видачі. При цьому, видача комісією довідки є підставою для розгляду органами Пенсійного фонду України питання проведення перерахунку пенсії.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 по справі № 1640/2904/18 22.04.2019, апаратом Полтавської обласної державної адміністрації видано ОСОБА_1 довідку № 06.1-05/126/1 про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках за червень 1986 року, відповідно до якої в останній врахована доплата у червні за роботу у надурочний час - 175 годин, сума 539,52, проте доплата за роботу у надурочний час в довідці від 28.01.2015 № 10-13/87/1 відсутня.

Проте ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції, не надано будь-яких доказів оскарження рішення комісії, якою було видано довідку № 06.1-05/126/1 за формою затвердженою наказом Наказ Міністерства соціальної політики України 12.10.2012 № 644. Довідка на даний час є чинною, ніким не скасованою.

Крім того, в довідці № 06.1-05/126/1 уточнено розмір доплати позивачу за роботу у надурочний час у червні 1986 року та не змінено розмір доходу за травень і липень.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідача відсутні підстави для відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, оскільки саме на комісію, у даному випадку, покладено повноваження з визначення наявності підстав для видачі довідок про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, та позивачу відповідна довідка видана.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.02.2023 № 17 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Згідно із пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2015 № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки заява про перерахунок пенсії на підставі довідки № 06.1-05/126/1 подана позивачем 30.01.2023, то належним способом захисту позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 з 30.01.2023 пенсію як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно довідки № 06.1-05/126/1 від 22.04.2019 виданої Полтавською обласною комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, розрахунку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в червні 1986 року, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги відповідача задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі № 440/2668/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін