Справа № 465/1395/24
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/1395/24
Провадження 2-а/465/34/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23.04.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про скасування постанови серії БАД № 986990 від 06.02.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що постановою серії БАД № 986990 від 06.02.2024 року працівниками Управління патрульної поліції у Львівській області було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП в розмірі 510,00 грн. Відповідно до вищезазначеної постанови позивач, начебто, 06.02.2024 року, рухаючись на автомобілі, не включив покажчик повороту, чим спричинив порушення Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 вважає, що постанова серії БАД №986990 від 06.02.2024 року є безпідставною, незаконною та необґрунтованою. Так, в постанові не відображено дійсні обставини події, а факт керування ОСОБА_1 та вчинення ним правопорушення не підтверджується жодними доказами.

У позовній заяві наголошується, що при винесенні оскаржуваної постанови було грубо порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП. Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має наступні права: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням. Всіх наданих цим законом прав позивач був позбавлений, що є порушенням як процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, так і його конституційних прав (стаття 59 Конституції України - право на правову допомогу).

У постанові в справі про адміністративне правопорушення вказано, що працівник поліції, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_1 , встановив у ньому склад правопорушення, передбаченого статтею ч.2 ст. 122 КУпАП. Проте, як видно із самої постанови, до неї не додаються жодні докази самої події та складу адміністративного правопорушення. Немає жодного підтвердження факту порушення Правил дорожнього руху та відсутні підтвердження. що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля в той час. Автомобіль, вказаний в оскаржуваній постанові, власністю позивача не є та у його користуванні не перебуває.

Позивач зазначає, що відповідно до положень КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», у разі порушення Правил дорожнього руху України, водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди з порушенням - повинен бути складений протокол у порядку, передбаченому ст. 256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи та роз`ясненням її права на правову допомогу і оскарження дій та рішень працівників поліції. У дійсності ж ніякого протоколу складено не було, чим грубо порушено ч. 2 ст. 254, ст. 256 КУпАП, відповідно до яких протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку повинен бути врученим особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, позивач просить оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 29.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

27.05.2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 06.02.2024 року близько 11 год. 04 хв. у м. Львові по вул. Личаківській, 61 позивач, керуючи транспортним засобом FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не ввімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 "а" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП командир роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Лоштин Андрій Тарасович виніс постанову у справі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Як зазначається у відзиві, доводи позивача не відповідають дійсності та об`єктивній реальності, адже поліцейський чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом зупинення транспортного засобу під керуванням позивача.

Позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу та почав вести діалог з працівником поліції. Останній, дотримуючись ст. ст. 278, 279 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, № 1395 від 07.11.2015 року, представився, пояснив правопорушнику причину зупинки та почав з`ясовувати всі необхідні обставини для початку розгляду справи по суті. На підтвердження вказаного представник відповідача долучив до відзиву відеоматеріали із нагрудних камер працівників поліції, які підтверджують факт ознайомлення позивача з його правами та наявними доказами, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення. За таких обставин представник відповідача просить у задовленні позову відмовити.

В судове засідання позивач не з`явився, представником позивача подано клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак, у відзиві на позовну заяву просила справу розглядати у її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови серії БАД № 986990 від 06.02.2024 року, 06.02.2024 року близько 11 год. 04 хв. у м. Львові по вул. Личаківська, 61 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не ввімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні досліджувався відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, які здійснювали оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . Вказаний відеозапис долучений представником відповідача до відзиву на позовну заяву. Із вказаного відеозапису вбачається, що позивачу роз`яснено його права та надано докази вчинення адміністративного правопорушення (відеофайл сlip 6, часовий інтервал відтворення файлу 10 хв. 12 хв. 50 сек.). Із вказаного відеозапису також вбачається, що позивач після надання йому працівниками поліції відеодоказів вчиненого та огляду світлових покажчиків поворотів автомобіля фактично визнав скоєння порушення, погодивши складання щодо нього адміністративних матеріалів.

Наведене вказує на те, що версія позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, є неспроможною та підлягає оцінці як обрана позивачем тактика захисту від пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також суд враховує, що на наданих представником відповідача в порядку ст.ст. 72, 79 КАС України відеозаписах із нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, зафіксовано факт зупинення транспортного засобу під керуванням позивача, факт представлення поліцейським та роз`яснення суті вчиненого позивачем правопорушення (відеофайл сlip-4, епізод 00 хв. 48 с.), факт проходження позивачем огляду на стан алкогольного сп`яніння та підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом в стані сп`яніння (відеофайл сlip-0, епізод 04 хв. 15 с.), факт здійснення процедури розгляду справи відносно позивача та факт ознайомлення його із правами (відеофайл сlip-6, епізод 10 хв. 09 с.), факт ознайомлення позивача із доказами правопорушення (відеофайл сlip-6, епізод 10 хв. 55 с.), підтвердження позивачем зрозумілості вчиненого ним правопорушення (відеофайл сlip-6, епізод 12 хв. 00 с.), факт надання позивачеві копії постанови (відеофайл сlip-7, епізод 03 хв. 38 с.). Із вказаного відеозапису також вбачається, що відносно позивача, окрім, винесення відповідної постанови, складено й протокол за ст. 130 КУпАП.

Щодо твердження позивача про нескладення працівниками поліції щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП суд зазначає наступне.

Відповідно до частин другої та третьої статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132- 1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Таке ж положення міститься в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853, a саме, пунктом 4 Розділу 1 зазначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, у випадку позивача складання щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, законом не вимагається і відповідний обов`язок в працівників поліції відсутній.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно із п.9.2.А ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Суд вказує, що зазначені представником відповідача обставини повністю підтверджуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з місця події. Ним спростовуються також твердження позивача щодо відсутності доказів керування транспортним засобом позивачем.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зафіксовано в оскаржуваній постанові та підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові, та факт наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Доводи сторони позивача повністю спростовуються дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Службові особи відповідача - поліцейські діяли у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії БАД № 986990 від 06.02.2024 року за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 229, 241, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ - 40108646, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Величко О.В.