Справа № 160/6149/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2025 року Справа № 160/6149/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
представника позивача представника відповідача представника третьої особи Москаленко О.В., Сухотська К.В., Павлушенко Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
25 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
13.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що однією з обов`язкових вимог до змісту наказу про проведення перевірки, встановлених абз.3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, є зазначення найменування та реквізитів суб`єкта, який перевіряється. Так, у Наказі на перевірку не зазначено найменування суб`єкта, який перевіряється (як найменування Позивача, так і відомостей щодо належного йому коду (РНОКПП)). Зі змісту Наказу №5633-п «Про проведення фактичних перевірок» від 21.08.2024 вбачається, що фактична перевірка Позивача була проведена виключно у зв`язку з належністю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , навіть без встановлення особи суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність у такому магазині, та за відсутності письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій. Отже, дія Наказу на перевірку поширюється на невизначене коло осіб платників податків без зазначення конкретного суб`єкта господарювання, який буде перевірятись, що не відповідає ознакам акта індивідуальної дії. З огляду на означене, ГУ ДПС у м.Києві проведено незаконну фактичну перевірку і тому, прийняті за її результатами акт індивідуальної дії та податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню. Також зазначає, що при проведенні фактичної перевірки перевіряючими податкового органу (з незрозумілих причин) не знімались фактичні залишки товарних запасів виключно у точці продажу Позивача, а з Описів залишків товарів необлікованих згідно встановленого порядку, які знаходяться в реалізації в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , що є додаток № 1 акту, вбачається , що здійснювався опис всього товару, який знаходився у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » . До того є означені описи підписані від суб`єкта господарювання ТОВ «Фан-Рітейл», який не має жодного відношення до діяльності Позивача. Таким чином, аргументи контролюючого органу про наявність товарного запасу на суму 1 274 461 грн. не відповідають дійсності, оскільки останні були описані у суб`єкта господарювання ТОВ «Фан-Рітейл». Крім цього, під час здійснення фактичної перевірки працівниками контролюючого органу представнику ТОВ «Фан Рітейл» Алієву М. Б.( який не є представником Позивач) вручено запит, в якому зазначається про необхідність надати до перевірки документи в термін до 10:00 год. 26.08.2024 р. особисто ГДІ Ющенку В.П. за адресою: м.Київ, вул.Смілянська 10. Разом з тим, за змістом п.73.3 ст. 73 ПК України, запит про надання документів підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу. Враховуючи, що Запит податкового органу не був вручений Позивачу або його законному представнику та той факт, що Відповідач просить подати копії первинних документів до приміщення ГУ ДПС у м.Києві, при цьому останній здійснює фактичну перевірку (відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника) то письмова вимога контролюючого органу була оформлена з порушенням порядку щодо оформлення такого запиту, встановленого нормами п. 73.3 ст. 73 ПК України та вручена не уповноваженій особі, а тому Позивач був звільнений від обов`язку надавати відповідь на запит відповідача. Разом з цим, у відзиві на позовну заяву, Відповідач обґрунтовуючи свої заперечення щодо наведених Позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, посилається на обставини, які не мають жодного відношення до перевірки ФОП ОСОБА_1 . Так, зокрема, на стор. 13 означеного відзиву, контролюючий орган констатує, що письмову вимогу перевіряючих, копія наказу та направлень на проведення фактичної перевірки було вручено представнику суб`єкта господарювання, який є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вона є особою, що фактично здійснює розрахункові операції. Проте, такі доводи спростовуються самим Актом фактичної перевірки та додатками до нього. В п.2.2.19 Акту вказано, що розрахункову операцію проводила продавець ОСОБА_3 , а згідно направлень на перевірку вбачається, що вони були вручені представнику ТОВ «Фан Рітейл» Алієву Марату Бекмірзаєвичу. При цьому, Наказ не був вручений взагалі. Такими чином, дії суб`єкта владних повноважень не відповідають вимогам закону та суперечать матеріальному інтересу, котрий має платник податків у податкових правовідносинах, і який полягає у неухильному дотриманні органом управління визначених законом процедур реалізації владних управлінських функцій, здійснення таких процедур лише в разі наявності визначених законом підстав тощо.
17.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких повторно наголошує, що відповідно до підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування. Наказ ГУ ДПС у м. Києві №5633-п від 21.08.2024 «Про проведення фактичної перевірки» винесений на підставі пп.80.2.3, п.80.2 ст.80 ПК України з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.
26.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що відповідачем через систему Електронний суд подано відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначено, що підставою для призначення та проведення перевірки слугувала скарга споживача, а саме: скарга, яка датована 20.08.2024, та адресована ГУ ДПС у м.Києві, хоча посилання на наявність такої скарги (фактичної підстави) Наказ № 5633-п «Про проведення фактичних перевірок» від 21.08.2024 не містить. Також зазначає, що текст скарги не містить відомостей про порушення ФОП ОСОБА_1 установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування. Крім того, якщо врахувати всі адреси, які зазначені в скарзі то таким чином податковий орган може свавільно провести перевірку у будь якого суб`єкта господарювання, враховуючи, що за означеними адресами знаходяться приміщення ТРЦ, де розташовані численні магазини, торгівельні місця та господарські одиниці. Також, звертає увагу суду, що означена Скарга вже була підставою для призначення фактичної перевірки контролюючим органом, так у справі № 160/6908/25, яка знаходиться на розгляді Дніпропетровського окружного адміністративного суду за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, які винесені за Акт фактичної перевірки від 03.09.2024 р (реєстраційний №101025/26/15/07/356681233 від 04.09.2034), контролюючий орган обґрунтовує законність підстав призначення перевірки саме отриманням означеної вище скарги. Враховуючи вищезазначене, Відповідач не лише допустив недоліки в оформленні Наказу на перевірку, а й взагалі не мав законних фактичних підстав для її проведення. Це своєю чергою є підставою для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.
Протокольною ухвалою суду, оголошеною у судовому засіданні 15.04.2025 із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі №160/6149/25 та призначено розгляд справи по суті на 23.04.2025.
В судовому засіданні 23.04.2025 представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити посилаючись на доводи наведені у позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
Представник Головного управління ДПС у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у поясненнях.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як підприємець у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Основним видом господарської діяльності є: 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах.
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві №5633-п від 21.08.2024 було призначено проведення фактичної перевірки платників податків/об`єктів, зазначених у додатках 1-10, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Обґрунтування: доповідна записка управління фактичних перевірок від 21.08.2024 №1606/26-15-07-07-00-12.
Згідно з додатком 7 до зазначеного Наказу назва платника податків/об`єкта перевірка якого проводиться: магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; назва/ об`єкта перевірка якого проводиться: АДРЕСА_1 ; тривалість перевірки: не повинна перевищувати 10 днів; дата початку перевірки: 22.08.2024.
Перед початком перевірки було проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання навушників за ціною 2999,00 грн.
В ході проведення зазначеної перевірки встановлено порушення:
- п.12 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", в частині не ведення в установленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на суму 1 276 501, 00 грн.;
- п.85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), а саме: ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
На підставі висновків зазначеного акту перевірки податковим органом складені наступні податкові повідомлення-рішення:
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції на час спірних відносин).
Пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції: 19-1.1.4. здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; 19-1.1.14. здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.
Згідно з пунктами 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 61 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється зокрема шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України передбачений такий порядок проведення фактичної перевірки:
80.1. Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
80.2. Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
80.4. Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
80.5. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
80.7. Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Статтею 81 ПК України передбачені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок:
81.1. Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
81.3. Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.
Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).
Згідно з пп.20.1.11 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.
Суд наголошує, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності передбачених пунктом 80.2 ст.80 ПК України підстав для її проведення (правова підстава) та пред`явлення документів, визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України (формальна підстава).
Податковий кодекс України пов`язує початок фактичної перевірки, яка здійснюється без попередження платника податків, але у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції, саме з врученням платнику податків або таким особам під розписку копії наказу про проведення перевірки. Право приступити до проведення фактичної перевірки посадові особи контролюючого органу мають за умови пред`явлення уповноваженій особі платника податку направлень на проведення такої перевірки та своїх службових посвідчень. Невиконання цих вимог не дає посадовим особам контролюючого органу права приступати до проведення фактичної перевірки та дозволяє платнику не допустити їх до проведення перевірки.
Отже, фактична перевірка магазину «YABLUKA» проведена посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві відповідно до рішення керівника контролюючого органу, а саме наказу заступника начальника Головного управління ДПС у м. Києві №5633-п від 21.08.2024.
Щодо умов та порядку допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки у відповідності вимог пункту 80.7, ст. 80 та пункту 81.1 ст.81 ПК України.
Так, судом встановлено, що в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України, який підставою для проведення фактичної перевірки визначає наявність письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Відповідачем в наказі №5633-п від 21.08.2024 жодним чином не обґрунтовано, що саме зумовило необхідність проведення перевірки, наявність (отримання) якого письмового звернення безпосередньо стало приводом для її проведення, окрім як зазначення «обґрунтування» доповідна записка управління фактичних перевірок від 21.08.2024 №1606/26-15-07-07-00-12, отже в наказі відсутні належні посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки.
Окрім того, однією з обов`язкових вимог до змісту наказу про проведення перевірки, встановлених абзацом третім п. 81.1 ст. 81 ПК України, є зазначення найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється).
Як вбачається із наказу Головного управління ДПС у м. Києві №5633-п від 21.08.2024 та додатку 7 до зазначеного Наказу, в останньому не зазначено найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється).
Також судом встановлено, що перед початком перевірки було проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання навушників за ціною 2999,00 грн.
Виходячи із зазначених в акті проведення перевірки відомостей податковий орган дійшов висновку, що громадянин ОСОБА_2 все ж є працівником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_1 , де провадить господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .
Таким чином, саме ОСОБА_2 , посадові особи Головного управління ДПС у м. Києві пред`явили службові посвідчення та направлення на проведення перевірки, в яких останній підписався, як представник ТОВ «Фан Рітейл», при цьому посадовими особами не було вручено останньому наказ про проведення фактичної перевірки №5633-п від 21.08.2024.
Викладені в акті фактичної перевірки відомості не підтверджують належним чином доводи контролюючого органу щодо наявності у громадянина ОСОБА_2 трудових відносин із ФОП ОСОБА_1 , а також не доводять факту його офіційного статусу як представника або працівника магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_1 .
Контролюючий орган дійшов відповідних висновків виключно на підставі суб`єктивної оцінки його поведінки під час перевірки, зокрема дій, пов`язаних із ознайомленням із направленнями на перевірку, координацією діяльності продавця та перебуванням на території магазину. Однак такі обставини не є належними та достатніми доказами існування фактичних трудових правовідносин.
Крім того, наказ про проведення фактичної перевірки №5633-п від 21.08.2024 ОСОБА_2 не вручався, що також ставить під сумнів належність процедурного оформлення перевірки.
Таким чином, твердження контролюючого органу ґрунтуються переважно на припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагає стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 17.1.6. пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Однак незважаючи на встановлену абзацом шостим пунктом 81.1 статті 81 ПК України необов`язковість присутності позивача під час проведення фактичних перевірок, останній все ж таки має право бути присутнім, проте в даному випадку позивач був позбавлений такого права.
Отже, зі змісту наказу №5633-п від 21.08.2024 вбачається, що останній прийнятий без зазначення конкретних підстав визначених зокрема підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, а також з урахуванням того, що перед початком фактичної перевірки працівники Головного управління ДПС у м. Києві пред`явили службові посвідчення та направлення на проведення перевірки особі, яка не перебуває в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку що фактична перевірка проведена без додержання вимог чинного законодавства щодо підстав та порядку проведення таких перевірок та без участі платника податків.
За висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18, контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню».
Вказаний висновок є окремою та самодостатньою підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, що є предметом оскарження в цій справі.
Водночас, з метою дотримання засади офіційного з`ясування всіх обставин та остаточного вирішення спору по суті суд вважає за необхідне розглянути доводи сторін щодо кожного з податкового повідомлення-рішення, які є предметом оскарження.
Як вже встановлено судом, за результатами перевірки контролюючим органом встановлено порушення:
- п.12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", в частині не ведення в установленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на суму 1 276 501, 00 грн.
Закон України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закону України №265/95-ВР) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Статтею 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Судом встановлено, що при проведенні фактичної перевірки перевіряючими податкового органу не знімались фактичні залишки товарних запасів виключно у точці продажу позивача, а з описів залишків товарів необлікованих згідно встановленого порядку, які знаходяться в реалізації в магазині «Яблука» за адресою: м.Київ, вул.Шота Руставелі 1/12 , що є додаток № 1 акту, вбачається , що здійснювався опис всього товару, який знаходився у магазині «Яблуко». До того означені описи підписані від суб`єкта господарювання ТОВ «Фан-Рітейл», який не має жодного відношення до діяльності Позивача.
Окрім того, за результатами перевірки контролюючим органом також було встановлено наступні порушення, а саме:
- п.85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), а саме: ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Як вже було встановлено судом, фактична перевірка здійснювалась без присутності посадових осіб ФОП ОСОБА_1 , що в свою чергу унеможливлює надання останнім посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Також варто зазначити, що у своєму відзиві представник відповідача наголошує на тому, що письмову вимогу перевіряючих, копію наказу та направлень на проведення фактичної перевірки було вручено представнику суб`єкта господарювання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, на думку відповідача, є особою, що фактично здійснює розрахункові операції. Однак суд обґрунтовано відхиляє ці доводи як безпідставні, оскільки матеріали справи прямо спростовують наведене. Зокрема, у всіх наявних документах, пов`язаних з проведенням перевірки, міститься підпис саме Алієва Марата Бекмірзаєвича, який фігурує як представник ТОВ «Фан Рітейл». Відсутність підпису Курлюк К.А. у відповідних документах виключає її участь у процедурі отримання та ознайомлення з документами перевірки.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 12 765, 01 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №125 від 18.02.2025.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 12 765, 01 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30 квітня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков