Справа № 640/14868/21
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 р. № 640/14868/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053,

провизнання протиправним та скасування рішення, викладене в листі від 16.12.2020 №2600-0305-8/178885, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач) про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача, викладене в листі від 16.12.2020 № 2600-0305-8/178885, про відмову позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років;

зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 30.11.2020 перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до вимог статті 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ, частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII в первинній редакції в розмірі 90 відсотків від суми усіх складових заробітку, зазначених у довідці Офісу Генерального прокурора від 11.11.2020 за № 21-11804зп, та виплачувати її без обмеження максимального розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приймаючи рішення стосовно відмови у перерахунку призначеної йому пенсії за вислугу років через застосування 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати та обмеженням максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами встановлених для осіб, які втратили працездатність, відповідач діяв поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та законам України, грубо порушив його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення.

У відзиві на позовну заяву від 29.06.2021 № 2600-0903-7/104607, який відповідач надіслав до Окружного адміністративного суду міста Києва, він заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що, враховуючи чинну статтю 86 Закону України «Про прокуратуру», при перерахунку пенсії позивачу її розмір зменшиться з 28840,34 грн до 16380,00 грн, а тому проводити такий перерахунок не доцільно. Крім цього, Кабінет Міністрів України не прийняв на виконання чинної частини дванадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Відтак у відповідача відсутні законні підстави для перерахунку пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру». Відповідач також закцентував увагу на тому, що згідно з чинного законодавства пенсійне забезпечення здійснюється з розрахунку 60 % від заробітної плати і максимальний розмір пенсії обмежений десятьма прожитковими мінімумами, встановлений для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), абзацу четвертого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративний судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, ця адміністративна справа передана на розгляд і вирішення до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Ярощука В.Г.

03.04.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про прийняття справи № 640/14868/21 до свого провадження, про її розгляд спочатку за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 про прийняття адміністративної справи до свого провадження надіслана відповідачу в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримана ним 01.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У встановлений Миколаївським окружним адміністративним судом строк відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві з жовтня 2006 року та отримує пенсію за вислугою років відповідно до статті 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ, що діяла на час призначення пенсії, в розмірі 90% від заробітної плати.

30.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно з нормами Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки про розмір заробітної плати Офісу Генерального прокурора від 11.11.2020 № 21-11804зп.

Листом за № 2600-0305-8/178885 від 16.12.2020 відповідач повідомив позивача, що у перерахунку пенсії згідно заяви, яка зареєстрована 03.12.2020, відмовлено, оскільки «статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що пенсійне забезпечення працівників прокуратури здійснюється у розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування. При цьому максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, встановлено на рівні 1638.00 грн. з 01.01.2020 року, 1712.00 грн. з 01.07.2020 року. У разі перерахунку пенсії з 01.04.2020 року…розмір пенсії з 01.04.2020 року із обмеженням становитиме 16380.00 грн. Оскільки Ви отримуєте пенсію згідно рішення суду у розмірі 28840.34 грн., проводити такий перерахунок недоцільно».

Вважаючи такі дії відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в пунктах 61-64 постанови від 18 березня 2021 року в справі № 360/4354/19 (адміністративне провадження № К/9901/29905/20) сформулював позицію, що «указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби».

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу І, абзацу другого пункту 4.1 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 у редакції, чинній на час розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, перерахунок пенсії проводиться за зверненням, яке подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України ((далі орган, що призначає пенсію), далі Порядок).

Відповідно до абзацу першого пункту 4.3 розділу ІV Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (друге речення абзацу 6 пункту 4.3 розділу ІV Порядку).

За правилами абзацу 2 пункту 4.7 розділу ІV Порядку орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Натомість відповідач, обмежившись лише надісланням листа з інформацією про відмову в перерахунку пенсії, який не може бути розцінений судом як індивідуально-правовий акт, знехтував вимогами пункту 19 частини першої статті 4 КАС України щодо прийняття та оформлення індивідуального акту, інакше кажучи, акту (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У пункті 39 постанови від 18.09.2019 у справі № 2040/6074/18 Верховний Суд зазначив, що «що індивідуальний акт це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України). Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією».

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Конституційного Суду України щодо правових актів, викладеній в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення від 23 червня 1997 року № 2-зп, яка полягає в тому, що «за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є до 15.07.2015 Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789-ХІІ), з 15.07.2015 Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ (далі Закон № 1697-VІІ).

Згідно з частинами 1, 2 статті 501 Закону № 1789-ХІІ (чинного на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до частини дванадцятої статті 501 Закону №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною сімнадцятою статті 501 Закону №1789-ХІІ передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Судом встановлено, що позивач працював в органах прокуратури та набув права на пенсійне забезпечення на підставі статті 501 Закону №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час набуття такого права).

Станом на час призначення пенсії позивачу порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах 12 та 17 статті 501 Закону №1789-ХІІ.

Положеннями статті 501 Закону№ 1789-ХІ (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 № 2663-ІІІ) не передбачалось якихось обмежень, зокрема, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, тобто не завбачувалось скінченності, якихось меж.

Надалі Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ стаття 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 викладена в новій редакції, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а також змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 501 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VІ) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Однак Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.2013 № 3 рп/2013 визнав неконституційними положення Закону № 3668-VI, якими довічне грошове утримання суддів у відставці обмежувалося 80 % розміру від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також обмежувався розмір пенсії або довічного грошового утримання суддів у відставці десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки за змістом пункту 4 вищенаведеного рішення Конституційного Суду України воно має преюдиціальне значення при розгляді судами позовів у зв`язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, то право на одержання пенсії без обмеження граничного розміру виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Також згідно з пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

У той же час положення статті 501 Закону № 1789-ХІІ щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям Закону від 08.07.2011 № 3668-VI не зазнали. Відбулась лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави.

Так, згідно з частинами тринадцять і вісімнадцять статті 501 Закону № 1789-ХІІ (в редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсій. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий період може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отож, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України від 08.07.2011 № 3668-VІ зміни до статті 501 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцять і вісімнадцять статті 501 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв`язку із прийняттям Закону України від 08.07.2011 № 3668-VІ не зазнали.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання викладена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 у справі № 21-348а/13, від 17.12.2013 у справі № 21-445а/13 і від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17.

Згодом із Законом України від 02.03.2015 № 213-VII знову внесені зміни до частини п`ятнадцятої статті 501 Закону № 1789-ХІІ та частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. У пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» цього Закону передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до низки законів України, зокрема, що стосуються пенсійного забезпечення прокурорів.

Положення, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду від 08.06.2016 № 4-рп/2016.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.06.2020 № 5-р(ІІ)2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), припис пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

У первинній редакції частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ визначено, що «призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшення вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII та частини вісімнадцятої статті 501 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Проте, частиною другої статті 86 Закону № 1697-VІІ (в редакції Закону від 28.12.2014 № 76-VIII) пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії, а абзацом шостим частини п`ятнадцятої первинній редакції передбачено визначено, що «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність».

Водночас рішеннями Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 18.06.2007 № 4-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2010, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, від 08.06.2016 № 4-рп/2016, від 20.12.2016 № 7-рп/2016, від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)2022, від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)2024 було визнано неконституційними законодавчі зміни, які передбачали, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, розмір пенсій для різних категорій пенсіонерів не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Конституційний Суд України в рішеннях від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, виклав правову позицію, відповідно до якої «зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії».

У рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 Конституційний суд України підкреслив в абзаці дванадцятому пункту 5 мотивувальної частини, що «Зазначеними законами розмір пенсії відповідним категоріям громадян визначався у відсотках до заробітної плати і не фіксувався максимальний граничний розмір пенсії у грошовому еквіваленті» (згідно з абзацом десятим пункту 5 в переліку законодавчих актів є також стаття 501 Закону № 1789-XII в редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-III).

У постанові від 12.11.2019 у справі № 360/1428/17 Верховний Суд сформулював правову позицію, що на осіб, яким пенсію було призначено до 01.01.2016, обмеження щодо її максимального розміру не поширюється. Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 06.10.2015 у справі № 127/11720/14-а. Обмеження з цього приводу розповсюджуються лише на осіб, які стали отримувачем пенсій за Законом України «Про прокуратуру» з 01.01.2016.

Суд зазначає, що на незмінність відсоткового розміру вже призначених пенсій вказав Верховний Суд у рішенні від 04.02.2019 в зразковій справі №240/5401/18. Зокрема, в постанові висловлена правова позиція, що «відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. Позивачу пенсія була призначена у березні 2004 року, її розмір складав 83 % від грошового забезпечення. Відповідно до частини другої статті 13 указаного Закону в редакції, чинній на час призначення, загальний розмір пенсії був обмежений 90 % відповідних сум грошового забезпечення. У подальшому стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення. Так, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України».

Однак, відмовляючи позивачу в перерахунку пенсії, відповідач не врахував, що право на пенсію нерозривно пов`язане з трудовою діяльністю людини. Аналізуючи правову природу пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури, суд враховував, що розмір пенсії залежить від вислуги років, стажу роботи, попереднього заробітку, займаної посади тощо.

Подібний погляд щодо визначення належного пенсійного забезпечення підтверджено рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 № 1-рп/2018, де в абзацах четвертому і п`ятому підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини рішення зазначено, що у сфері пенсійного забезпечення справедливим має визнаватися такий підхід законодавця, за якого забезпечується пропорційне співвідношення між страховими внесками та призначеним розміром пенсійних виплат, а застрахована особа може безперешкодно реалізувати своє право на пенсію у повному обсязі, а таке співвідношення досягається встановленням залежності розміру пенсії від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) застрахованої особи, тобто від загальної суми сплачених за застраховану особу страхових внесків протягом всього періоду роботи, що передував призначенню або перерахунку пенсії.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист. Складовою цього конституційного права є право на пенсійне забезпечення (рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005). У цьому ж рішенні суд наголосив, що законодавець може визначати як загальні умови призначення пенсій, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Обмеження пенсійних виплат максимальним розміром пенсії не узгоджується з приписами статей 22, 24, 46, 58 і 64 Конституції України як таке, що звужує зміст і обсяг прав громадян на призначення, перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Принцип непорушності прав і свобод людини означає, що вони не можуть бути скасовані волею законодавця чи порушені в процесі реалізації Конституції та прийнятих у відповідності з нею законів.

Частиною 1 статті 68 Основного Закону України встановлений припис, згідно з яким кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Права людини та основні свободи є невід`ємним правом кожної людини, даним їй від народження кожній людині; їх захист і заохочення є найпершим обов`язком урядів (абзац третій частини першої Декларації та Програми дій Всесвітньої конференції з прав людини, яка відбулася під егідою ООН у Відні 1993 року)

Вбачається, що питання бездіяльності відповідача у відмові прийняття рішення в перерахунку пенсії позивачу має розглядатися також у контексті конституційної заборони звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однією з конституційних гарантій прав і свобод громадянина є недопущення їх скасування (частина 2 статті 22 Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (частина 3 статті 22 Конституції України). Тому звуження змісту та обсягу права позивача на перерахунок раніше призначеної пенсії шляхом прийняття нових законів, або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України Конституційний Суд України сформулював у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Водночас Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена» (абзац четвертий підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини).

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Поширення дії законів щодо зменшення розміру пенсій незалежно від часу призначення пенсії порушує один з основоположних принципів права незворотної дії закону в часі, оскільки вводить новий обмежувальний розмір пенсії, що обмежує права навіть тих пенсіонерів, яким пенсію уже призначено. Це безумовне порушення частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (стаття 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (стаття 7).

За визначенням, встановленим у частині першій статті 59 Закону України «Про правотворчу діяльність» зворотна дія нормативно-правового акта у часі це реалізація нормативно-правового акта щодо суспільних відносин, що виникли до дня набрання ним чинності, правове регулювання яких змінюється таким нормативно-правовим актом. Проте, за частиною другою цієї ж статті Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, визначених Конституцією України, тобто коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012).

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(П)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Окрім того, Конституційний Суд України також неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» від 23.12.1993 № 3781-ХІІ із змінами і доповненнями до переліку право0хоронних органів відносяться органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином суд зазначає, що зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Пенсія позивачу була призначена відповідно до статті 501 Закону № 1789-ХІІ в редакції, чинній на той момент призначення.

Враховуючи те, що позивач є пенсіонером за вислугою років і пенсія йому була призначена до 01.01.2016, то до розміру призначеної йому пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом № 1697-VII.

Новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений законами України від 02.03.2015 №213-VII, від 28.12.2014 № 76-VIII та від 14.10.2014 № 1697-VII, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності.

Однак, оскільки частина вісімнадцята статті 501 Закону № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії та визначала умовою перерахунку пенсії за вислугу років працівника прокуратури збільшення заробітної плати за посадою, з якої ця особа звільнялася на пенсію) з 01.01.2015 є нечинною, то при здійсненні перерахунку розміру пенсії працівникам органів прокурори, які набули право на пенсію під час дії вищевказаної норми, наразі слід керуватись чинним законодавством, зокрема статтею 86 Закону №1697-VII.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 560/2120/20.

Відтак вказаний вище перерахунок належить проводити без врахування тих положень, якими обмежується відсоток розрахунку складових заробітної плати та максимальний розмір пенсії, позаяк вони погіршують становище тих громадян, які набули право на пенсію за нормами статті 501 Закону № 1789-ХІІ до внесення змін.

У постанові від 29.04.2020 у справі № 490/5366/16-а Верховний Суд зазначив, що оскільки перерахунок пенсії позивачки пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної їй пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивачки.

Відповідно на час звернення позивача до суду з цим позовом питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром не були підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії.

Таким чином, відповідач не використав надані йому повноваження провести перерахунок позивачу пенсії, але через недобросовісність та бездіяльність не прийняв такого рішення.

Тобто відповідна бездіяльність відповідача є протиправною.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжною квитанцією від 28.05.2021 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 908,00 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, абзацом шостим пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053; ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у прийнятті рішення про здійснення перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи із розрахунку 90% суми місячної заробітної плати та без обмеження виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053; ) з 30.11.2020 на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), що була призначена йому відповідно до статті 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, виходячи з розрахунку 90 % суми місячної заробітної плати на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 11.11.2020 № 21-11804зп, а також виплату пенсії без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053; ) судовий збір у розмірі 908.00 (Дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 30 квітня 2025 року