Справа № 520/3970/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 р. Справа № 520/3970/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 (в інтерсеах якого діє адвокат Коломойцев Микола Миколайович) на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, по справі № 520/3970/25

за позовом ОСОБА_1

до Національного університету цивільного захисту України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Національного університету цивільного захисту України (далі відповідач, НУЦЗ України), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність НУЦЗ України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення з 01.01.2020 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- зобов`язати НУЦЗ України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 01.01.2020 по 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2021 по 31.12.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2022 по 31.12.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2023 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії із збереженням відсотковості показників надбавки за особливості проходження служби та премії та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до НУЦЗ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 24.02.2025 представником позивача подано заяву від 25.02.2025 про усунення недоліків, в якій заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до НУЦЗ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій представник просить суд поновити позивачу строк звернення до суду та відкрити провадження. Також, додано копію витягу наказу від 31.05.2023 № 239.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до НУЦЗ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог, що охоплюють період з 19.07.2022 по 20.05.2023.

Не погодившись з ухвалами суду першої інстанції позивач (в інтересах якого діє адвокат) подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить їх скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції постановляючи оскаржуване судове рішення, не повно з`ясував обставини, що мають значення в розрізі строків звернення до суду.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

За положеннями статей 294 та 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачу (заявникові) (пункт 3 частини першої статті 294 КАС України) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до НУЦЗ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до НУЦЗ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку, з наданням до суду відповідних доказів.

На виконання вимог ухвали суду від 24.02.2025 представником позивача подано заяву від 25.02.2025 про усунення недоліків, в якій заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду.

Клопотання обґрунтовано тим, що копія наказу про звільнення позивача не містить в собі інформації щодо сум, з приводу яких ініційовано вказане судове провадження, зокрема, в світлі механізму обрахунку грошового забезпечення. Фактично, відповідне письмове повідомлення викладено відповідачем у листі від 27.01.2025 з додатками, а отже з позовом позивач звернувся з дотриманням трьохмісячного строку після отримання означених доказів

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до НУЦЗ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом подання до суду доказів поважності підстав для поновлення строку звернення до суду, на які посилається представник позивача у заяві про усунення недоліків від 25.02.2025, а саме - копії наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в НУЦЗ України.

04.03.2025 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, в якій представник просить суд поновити позивачу строк звернення до суду та відкрити провадження.

В обґрунтування заявленої заяви зазначає, що наказ про звільнення позивача не містить в собі інформації щодо сум, з приводу яких ініційовано вказане судове провадження, зокрема, в світлі механізму обрахунку грошового забезпечення. Фактично ж, відповідне письмове повідомлення викладено відповідачем у листі від 27.01.2025, додатком до якого є картки особового рахунку позивача, числові показники яких свідчать про застосування відповідачем неналежного базису для нарахування грошового забезпечення з 01.01.2020 по 20.05.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, а з позовом позивач звернувся з дотриманням трьохмісячного строку після отримання означених доказів, суд зазначає наступне.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до НУЦЗ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог, що охоплюють період з 19.07.2022 по 20.05.2023 повернуто позивачу.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не було надано належних і допустимих доказів поважності причин пропуску тримісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 20.05.2023.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) було визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, ч. 1 і 2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)."

За висновком суду першої інстанції позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 20.05.2023, передбачений ст. 233 КЗпП України (у редакції зі змінами, внесених Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX).

Надаючи оцінку дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд апеляційної інстанції виходить з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з недотриманням законодавства про оплату праці.

У рішенні від 06 квітня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії ч. 1 ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-IX лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Аналогічний підхід щодо застосування приписів ст. 233 КЗпП України застосовано Верховним Судом у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22, від 28 вересня 2023 року у справі № 140/2168/23, від 20 листопада 2023 року у справі № 160/5468/23.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач (в інтересах якого діє адвокат) 20.02.2025 звернувся до суду з позовом про перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 01.01.2020 по 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2021 по 31.12.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2022 по 31.12.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2023 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії із збереженням відсотковості показників надбавки за особливості проходження служби та премії та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Враховуючи правову позицію, сформовану Верховним Судом за подібних правовідносин, суд дійшов висновку, що у цій справі до вимог щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення, за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 застосовується норми ч. 1 ст. 233 КЗпП ( в редакції від 19.07.2022), яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 500/7802/23.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач в обґрунтування апеляційної скарги зазначав про те, що копія наказу про звільнення не містить в собі інформації щодо сум, з приводу яких ініційовано вказане судове провадження, зокрема, в світлі механізму обрахунку грошового забезпечення.

Разом з цим судом першої інстанції не було досліджено питання, коли позивач дізнався про порушення свого права при зверненні до суду 20.02.2025 з позовними вимогами про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 20.05.2023.

Так, суд першої інстанції не врахував відсутність у матеріалах справи письмового повідомлення про ознайомлення позивача із сумами, нарахованими та виплаченими позивачу при звільненні (грошовим атестатом), зокрема, за період з 19.07.2022 по 20.05.2023.

Як вбачається з матеріалів справи витяг з наказу ректора ОСОБА_2 від 31.05.2023 № 239, яким позивача ОСОБА_1 звільнено із служби цивільного захисту, та визнано таким, який здав справи і припинив виконувати обов`язки за посадою, не містить інформації про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (а.с. 88).

Разом з тим, на запити представника позивача від 16.01.2025 (вх. № 88/198 від 20.01.2025 та вх. № 88/200 від 20.01.2025), НУЦЗ України листом від 24.01.2025 № 88 04-325/88 11-01 щодо надання копій наказів (копій витягів з наказів) про встановлення надбавки за особливості проходження служби ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по дату звільнення включно, помісячно, а також про преміювання ОСОБА_1 за вказаний період, помісячно та надано відповідні документи, згідно додатку, а саме: витяг із наказів про встановлення надбавки за особливості проходження служби на 4 арк 1 прим; витяги із наказів про преміювання на 41 арк 1 прим (а.с. 7-61).

Отже, суд першої інстанції не встановив чи отримував позивач письмове повідомлення про ознайомлення позивача із сумами, нарахованими та виплаченими позивачу при звільненні (грошовим атестатом), хоча саме з цього моменту починається перебіг тримісячного строку визначеного абзацом 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції після 19.07.2022).

За викладених обставин колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що охоплюють період з 19.07.2022 по 20.05.2023.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові 31 жовтня 2024 року у справі № 500/7140/23.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви на підставі ст. 169 КАС України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення про повернення позовної заяви позивачу, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такого рішення з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Судові витрати під час апеляційного розгляду не понесені, тому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 (в інтересах якого діє адвокат Коломойцев Микола Миколайович) - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 по справі № 520/3970/25 - скасувати.

Справу № 520/3970/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов