Справа № 200/4743/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року справа №200/4743/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Волгіна Н.П.) у справі № 200/4743/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17 червня 2024 року № о/р 79 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії та поновити їй виплату пенсії з січня 2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 17 червня 2024 року № о/р 79 «про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії та прийняти рішення про поновлення їй виплати пенсії з січня 2024 року.

З таким рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт вказав, що позивачем не пройдено фізичну ідентифікацію, відтак, підстав для поновлення виплати пенсії не має.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/6637/24, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України згідно паспорта серії НОМЕР_1 від 5 березня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; згідно довідки ВПО від 28 вересня 2016 року № 3005-13465 має статус внутрішньо переміщеної особи, місце фактичного проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; відповідно до копії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 2 квітня 2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиною Л.О., позивач як особа, яка в`їхала до Франції 19 березня 2022 року та якій надано тимчасовий захист урядом Французької Республіки, з липня 2022 року проживає у соціальному притулку мерії Венсен, 94300; згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 позивач є отримувачем пенсії за віком, призначеної довічно

Позивач як внутрішньо переміщена особа з 1 листопада 2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район) як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», згідно рішення 79 про перерахунок пенсії та отримує пенсію з 1 березня 2023 року у розмірі 7 603,82 грн, куди була взята як внутрішньо переміщена особа.

Згідно скріншоту з електронної справи позивача, наданого суду представником позивача, вбачається, що останній місяць виплати ОСОБА_2 пенсії у сумі 7 603,82 грн є грудень 2023 року.

За поясненням представника позивача, 15 січня 2024 року позивачем до пенсійного органу подано заявку на проведення ідентифікації.

Як зазначено у позові, 24 січня 2024 року позивач в режимі відеодзвінка з використанням Google Meet пройшла ідентифікацію

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 1 лютого 2024 року (за заявою позивача від 15 січня 2024 року № 8462) за результатами проведеного 24 січня 2024 року о 10 год 31 хв відеоконференцзв`язку за участю заявниці - ОСОБА_1 , та опрацювання наданих заявницею документів, відповідей на поставлені в ході відеоконференції запитання (протокол проведення ідентифікації особи в ході відеоконференції від 24 січня 2024 року № 8462) особу ОСОБА_1 встановлено; рішення опрацьовано 7 лютого 2024 року з результатом «особу встановлено»

Згідно з матеріалами справи, 24 січня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві направило до Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації список внутрішньо переміщених осіб для отримання інформації з ЄІБДВПО. Як вбачається з цього списку, за № 25 у ньому значиться ОСОБА_1

Листом від 25 січня 2024 року (вих. № 15-25/667) Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації направило Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві опрацьований список внутрішньо переміщених осіб для згідно з ЄІБДВПО, відповідно до якого ОСОБА_1 знята з обліку вибула за кордон 16 серпня 2022 року

Листом від 1 лютого 2024 року (вих. № 2600-0307-8/21824) Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про те, що за результатами перевірки виявлена невідповідність персональних даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28 вересня 2016 року № , що привело до призупинення виплати пенсії з 1 січня 2024 року. Запрошено ОСОБА_1 терміново звернутися до Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації для перевірки даних та оновити довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Вказано, що для поновлення виплати пенсії згідно з п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, ОСОБА_1 необхідно подати заяву про поновлення пенсії (додаток 1 заява про призначення/перерахунок пенсії), звернувшись до територіальних органів Пенсійного фонду особисто; при собі необхідно мати паспорт, документ, що засвідчує реєстрацію у державному реєстрі фізичних осіб платників податків та нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи

Відомостей про спосіб направлення позивачу вказаного листа матеріали справи не містять.

26 лютого 2024 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із адвокатським запитом № 26/2-24

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 26 лютого 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 29 лютого 2024 року (вих. 2600-0202-8/42319) повідомило, що позивач згідно із поданою нею заявою від 4 січня 2017 року перебуває з 1 листопада 2016 року у них на обліку та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії проводиться шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», з датою виплати 8 число. Пенсія призупинення згідно даних ЄІБДВПО: довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є недіючою. У зв`язку із чим виплату пенсії позивачу припинено з січня 2024 року. 7 лютого 2024 року проведено опрацювання рішення № 8462 про проходження ідентифікації позивача за допомогою відеоконференцзв`язку з результатом «особу встановлено»

Відповідно до матеріалів справи позивач після проходження ідентифікації 4 рази зверталась до органів Пенсійного фонду із заявою про поновлення виплати пенсії:

- 1 березня 2024 року позивач звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою № 3325 про «поновлення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду Україні в Запорізькій області від 8 березня 2024 року № 79, підписаним начальником відділу перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ОСОБА_3 , позивачу відмовлено в проведені перерахунку пенсії, оскільки заява подана заявником не особисто, а через вебпортал Пенсійного фонду України;

- 19 квітня 2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернулася із заявою № 6233 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо поновлення виплати пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 квітня 2024 року позивачу відмовлено в поновлені виплати пенсії по заяві № 6233. У рішенні процитовані приписи п.п. 1.1, 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне врахування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Зазначено, що до заяви не долучена довідка про взяття на облік внутрішньо» переміщеної особи та що заявником порушені умови Порядку № 22-1 щодо поновлення виплати пенсії;

- 25 квітня 2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернулась із заявою № 6650 щодо зміни особистих даних (ПІБ, паспортні дані, РНОКПП). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 2 травня 2024 року за наслідком розгляду заяви від 25 квітня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 призупинено виплату пенсії з 1 січня 2024 року, причина: «30». Відмовлено в поновленні виплати пенсії згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зазначено, що виплату пенсії буде поновлено за умови особистого звернення до будь якого територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії та надання документу, що посвідчує особу та фактичне місце проживання;

- 29 квітня 2024 року позивач засобами поштового зв`язку направила до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (за місцем реєстрації постійного місця проживання) заяву від 29 квітня 2024 року, в якій просила поновити виплату пенсії, припинену в зв`язку з припиненням довідки ВПО з приводу виїзду за кордон на підставі тимчасового захисту (поштове відправлення № 606).

Відповідно до відмітки на повідомленні про вручення, а також відомостей на сайті «Укрпошта», поштове відправлення № 606 отримане Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області 17 травня 2024 року.

17 червня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, яким за принципом екстериторіальності розглядалась заява позивача від 29 квітня 2024 року, було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії.

У рішенні зазначено, що відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії поновлюється при зверненні пенсіонера о с о б и с т о до територіального органу Пенсійного фонду, що призначив йому пенсію, з та паспортом (або іншим документом, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) і що поновлення виплати пенсії за заявами, посвідченими нотаріально, поданими довіреними особами або надісланими поштою не допускається. Вказано, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про поновлення виплати через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України та не пройшла ідентифікацію особи за допомогою відеоконференцзв`язку.

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17 червня 2024 року № о/р 79 про відмову у поновлені виплати їй пенсії, позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема:

1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина;

6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки;

12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь - якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058.

Частиною 1 статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частинами 1-3 статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (частина 1 статті 5 Закону № 1706-VII).

Виплата пенсії позивачу зупинена, оскільки вона не пройшла фізичну ідентифікацію особи в один із способів зазначених в постанові Кабінету Міністрів України №637 та з 01.01.2024 року виплату пенсії призупинено.

Відповідно до п. 1 Постанови № 637 призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги […] та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та Пенсійного фонду України внутрішньо переміщеним особам, […] здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з зазначеним Порядком.

Під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Територіальні органи Пенсійного фонду України можуть провести ідентифікацію особи за допомогою відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг. Під час сеансу такого відеоконференцзв`язку пред`являються документи, що посвідчують особу, відповідно до порядку, визначеного правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінцифри.

Для осіб, які взяті на облік як внутрішньо переміщені особи до введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану в Україні та які не проходили фізичну ідентифікацію протягом дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для продовження нарахування пенсій необхідно пройти фізичну ідентифікацію до 31 березня 2024 року.

Способами фізичної ідентифікації внутрішньо переміщених осіб, які одержують пенсію через поточний рахунок в установах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», є:

- особисте звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України;

- авторизація в особистому електронному кабінеті на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID»), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг;

- ідентифікація особи за допомогою відеоконференцзв`язку, проведеного територіальними органами Пенсійного фонду України із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг;

- ідентифікація одержувачів пенсій в установах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»;

- посвідчення в установленому порядку за зверненням одержувача, який т и м ч а с о в о проживає за кордоном, відповідною закордонною дипломатичною установою України факту, що фізична особа є живою, шляхом видачі відповідного документа. Документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою, разом із письмовою заявою особи про продовження виплати пенсії, складеною в довільній формі, надсилається рекомендованими поштовими відправленнями або поштовими відправленнями з оголошеною цінністю територіальному органу Пенсійного фонду України за місцем її перебування на обліку. Заява про продовження виплати пенсії разом із сканованою копією документа про посвідчення факту, що фізична особа є живою, яка відповідає оригіналу документа та придатна для сприйняття її змісту (повинна містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), може бути подана через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису;

- одержання Пенсійним фондом України інформації про зміну місця проживання внутрішньо переміщеної особи протягом останніх шести місяців шляхом інформаційного обміну між Пенсійним фондом України та державним підприємством «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики».

Територіальні органи Пенсійного фонду України опрацьовують наявну інформацію про результати проходження фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеними особами, які одержують пенсію, та продовжують виплату пенсії у разі проходження фізичної ідентифікації особою; а для осіб, які взяті на облік як внутрішньо переміщені особи до введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану в Україні та які не проходили фізичну ідентифікацію протягом дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), продовжують виплату пенсії - до 31 березня 2024 року, а після цієї дати - у разі проходження особою фізичної ідентифікації.

Починаючи з 1 січня 2024 року виплата (продовження виплати) пенсій внутрішньо переміщеним особам, які пройшли фізичну ідентифікацію особисто у територіальних органах Пенсійного фонду України або установах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», а б о шляхом отримання документа про посвідчення факту, що фізична особа є живою, за зверненням одержувача, який тимчасово проживає за кордоном, відповідною закордонною дипломатичною установою України факту, що фізична особа є живою, та які проживають на територіях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (підконтрольна Україні територія), або тимчасово проживають за межами України, крім держави-агресора (Російської Федерації) або Республіки Білорусь, здійснюється на загальних умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану», Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги».

У разі коли строк (період) виплати соціальної виплати не закінчився на дату припинення її нарахування, після відновлення виплати внутрішньо переміщеній особі нараховується розмір соціальної виплати за той період, за який особа мала право на цю виплату.

Згідно із п. 2.9 Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених п. 1.1 розділу І, п. 3.1 розділу III та п. 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України […]. Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному п. 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.

Пунктом 2.23 Порядку № 22-1 встановлено, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. […] до заяви про призначення (поновлення) пенсії особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), додають копії документів, в тому числі документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця та реєстрацію їх місця тимчасового проживання / перебування за кордоном (з перекладом), засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.

Як встановлено судами, позивачем 29 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку направлено до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (за місцем реєстрації постійного місця проживання) заяву із додатками від 29 квітня 2024 року про поновлення виплату пенсії (у формі, передбаченої додатком 2 до Порядку № 22-1), припиненої «в зв`язку з припиненням довідки ВПО з приводу виїзду за кордон на підставі тимчасового захисту» (поштове відправлення № 606), яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області 17 травня 2024 року.

До вказаної заяви позивач додала пакет документів, в тому числі копії паспорту та посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 , складеною в Кретей 2 квітня 2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиною Л.О., відповідно до якої позивач як особа, яка в`їхала до Франції 19 березня 2022 року та якій надано т и м ч а с о в и й захист урядом Французької Республіки, з липня 2022 року п р о ж и в а є у соціальному притулку мерії Венсен, 94300.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені судом обставинами, суд висновує, що позивач звернулась із заявою від 29 квітня 2024 року про поновлення виплати пенсії із дотриманням Порядку № 22-1 та Постанови № 637, подавши заяву засобами поштового зв`язку та пройшовши попередньо (у січні 2024 року) процедуру ідентифікації.

При цьому, згідно наданих суду матеріалів до подання заяви про поновлення виплати пенсії позивач тричі зверталась із аналогічними заявами та доданими до них документами до органів Пенсійного фонду через вебпортал Пенсійного фонду України (1 березня 2024 року, 19 квітня 2024 року та 25 квітня 2024 року), але отримувала відмову у поновленні виплати пенсії.

Пенсія відповідає ознакам такої правової категорії як власність; протиправне позбавлення особи її власності є порушенням гарантій, передбачених ч. 4 ст. 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини «Пічкур проти України» виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

У рішенні Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд зауважив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 17 червня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії є таким, що порушує право позивача на отримання належних їй пенсійних виплат, отже, є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 17 червня 2024 року - підлягають задоволенню.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 245 КАС України, беручи до уваги встановлені судом обставини, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії та прийняти рішення про поновлення такої виплати з дати її припинення - з січня 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 257, 308, 311, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року у справі № 200/4743/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року у справі № 200/4743/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць