Справа № 200/9100/20-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

29 квітня 2025 року Справа №200/9100/20-а

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАС України у справі №200/7661/20-а

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 48 від 23.03.2020 про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення виплати пенсії (номер 551) з урахуванням висновків суду, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року набрало законної сили 17.02.2021 року. 11 березня 2021 року видано виконавчі листи по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року замінено відповідача зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область; ).

Ухвалою суду від 28 березня 2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати протягом 30 днів з дати постановлення ухвали звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року у справі №200/9100/20-а.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області подано звіт в якому зазначено, що Головним управлінням на виконання рішення суду повторно розглянуто заяву про поновлення виплати пенсії та з 01.02.2017 поновлено нарахування та виплату пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії складає 3 711 грн. Виплата нарахованої доплати за період з 01.02.2017 по 30.04.2025, яка складає 370 359,00 грн здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України як єдиного безальтернативного джерела фінансування. Починаючи з травня 2025 року виплату поточного розміру пенсії ОСОБА_1 буде проведено Головним управлінням шляхом включення нарахованого місячного розміру пенсії до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк». Зауважив, що Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік на сьогодні не затверджено. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2025 рік після його затвердження. Виділення коштів із Державного бюджету на фінансування даного судового рішення не залежить від волі керівника Головного управління, а затвердження бюджету Пенсійного фонду України не входить до компетенції Головного управління. З метою забезпечення своєчасних розрахунків по борговим зобов`язанням та виділення коштів на виконання Рішення суду Головним управлінням надіслано запит до Пенсійного фонду України від 25.04.2025 №0500-0402-5/39731.

Станом на теперішній час відповідь не надходила. Просив прийняти звіт.

Розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАС України, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення, що узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі № 611/26/17, від 07.02.2022 у справі № 200/3958/19-а.

З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі - Закон № 4094-ІХ), яким ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено ст.ст. 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Вимоги до змісту та форми такого звіту визначені у нормах ч. 2 та 3 ст. 382-2 КАС України.

Згідно ч. 1 - 4 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

При цьому за змістом норм ч. 5 цієї ж статті Кодексу передбачено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Аналізуючи наведені вище суд зазначає, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання зобов`язань у межах відповідної справи. Накладення штрафу за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності останнього за невиконання покладеного на нього зобов`язання. При цьому визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У свою чергу в залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання за судовим рішенням, що підлягає виконанню боржником, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Проаналізувавши доводи боржника, викладені у наданому звіті про виконання судового рішення, а також дослідивши долучені копії документів сукупно з іншими матеріалами справи, суд встановив, що рішення суду в частині виплати коштів не виконано. З поданих до суду документів вбачається, що боржником задля виконання рішення суду надіслано лист до Пенсійного фонду України, в якому викладено потребу у виділенні коштів на виконання рішень суду щодо пенсійних виплат. Не виконання рішення суду в частині виплати грошових коштів обумовлено відсутністю бюджетних асигнувань у належному розмірі.

Повноваження органів Пенсійного фонду, визначаються перш за все ст.23 Бюджетного кодексу України, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Суд зауважує, що невиконання судового рішення боржником-відповідачем в частині виплати донарахованої суми за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Враховуючи зазначене вище, а також те, що рішення суду не виконано, оскільки кошти не виплачені, суд відмовляє у прийнятті звіту.

Разом з тим, враховуючи передбачене у ч. 5 ст. 382-3 КАС України право суду звільнити боржника від сплати штрафу за невиконання (неповне виконання) судового рішення, за наявності певних документально доведених обставин, та з метою перевірки обґрунтованості доводів сторін про дійсні причини невиконання рішення суду суд вважає за необхідне встановити новий строк для надання звіту про виконання судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 248, 382, 382-2, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання судового рішення по справі №200/9100/20-а.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року у справі №200/9100/20-а протягом трьох місяців з дня отримання цієї ухвали суду.

Роз`яснити боржнику, що звіт про виконання судового рішення має відповідати вимогам, встановленим частинами другою, третьою статті 382-2 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя О.О. Кошкош