Справа № 461/3351/25
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3351/25
Провадження № 2-а/461/118/25
УХВАЛА
29.04.2025 року. м. Львів.
Галицький районний суд м. Львова
головуючого судді Радченка В.Є.,
при секретарі Штогрині В.-Н.Л.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зобов`язання приватного виконавця про повернення стягнутих грошових коштів та про закриття виконавчих проваджень,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зобов`язання приватного виконавця про повернення стягнутих грошових коштів та про закриття виконавчих проваджень.
Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд зупинити виконавчі провадження № 77821160 та № 77795627, відкриті приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким Зоряном Вікторовичем, з метою зупинення примусового стягнення коштів та зняття арешту, накладеного на кошти позивача.
За правилами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги про забезпечення позову, суд встановив наступне.
Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 вказаної статті Кодексу передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
При цьому, ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. вікрито виконавче провадження № 77821160 від 15.04.2025 року про примусове виконання постанови № ЛВ00735926, виданої 23.12.2024 року, про стягнення з позивача штрафу у розмірі 1000 грн., та виконавче провадження № 77795627 від 11.04.2025 року про примусове виконання постанови № ЛВ00745638, виданої 10.01.2025 року, про стягнення з позивача штрафу у розмірі 1000 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що на даний час існує реальна можливість здійснення приватним виконавцем заходів примусового виконання постанови № ЛВ00735926 та постанови № ЛВ00745638.
Оскільки, правомірність оскаржуваної постанови відповідача підлягає дослідженню під час судового розгляду адміністративної справи, суд вважає, що заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення грошових коштів згідно оскаржуваної постанови відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Таким чином, суд вважає за необхідне з метою відвернення негативних наслідків для позивача, застосувати захід забезпечення позову, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме: шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (оскаржуваної постанови) до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.
При цьому, суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Зупинення стягнення на підставі оскаржуваної постанови не скасовує її чинність, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених нею заходів до вирішення спору в даній справі.
Суд зазначає, що зупинення стягнення на підставі оскаржуваної постанови, не призведе до негативних наслідків та не завдасть шкоди будь-яким іншим зацікавленим особам, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 150 КАС України. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову, захистить майнові права позивача до прийняття судом рішення по суті заявлених вимог
З огляду на вищезазначене, суд вважає, що належним заходом забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі постанови № ЛВ00735926, виданої 23.12.2024 року, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1000 грн., та постанови № ЛВ00745638, виданої 10.01.2025 року, про стягнення з позивача штрафу у розмірі 1000 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 461/3351/25.
На переконання суду, саме такий захід забезпечення адміністративного позову відповідає предмету адміністративного позову та водночас вжиття цього заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Керуючись ст.ст. 150-154, 241-243, 248КАС України суд, -
Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зобов`язання приватного виконавця про повернення стягнутих грошових коштів та про закриття виконавчих проваджень - задовольнити.
Зупинити стягнення на підставі постанови Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради № ЛВ00735926, виданої 23.12.2024 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради штрафу у розмірі 1000 грн. та на підставі постанови Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради № ЛВ00745638, виданої 10.01.2025 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради штрафу у розмірі 1000 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 600/503/25-а.
Копію ухвали негайно надіслати учасникам справи та приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Маковецькому Зоряну Вікторовичу.
Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 від 22.05.2023, РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач - Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ).

Суддя В.Є. Радченко