Справа № 457/207/25
Суддя: Марчук В. І.
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/207/25
провадження №2-а/457/5/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого - судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сектору паркування виконавчого комітету Трускавецької міської ради про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Катушинської Д.А.,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Управління патрульної поліції у Сектору паркування виконавчого комітету Трускавецької міської ради про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Позов мотивований тим, що постановою інспектора Сектору паркування відділу контролю за станом благоустрою Трускавецької Міської Ради серія РАП № від 20.08.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. Обставини даного правопорушення невідомі, оскільки по номеру РАП № правопорушень не знаходить. В результаті повідомлення державною виконавчою службою 30 січня 2025 року після блокування всіх рахунків у банку. Час винесення постанови згідно даних, отриманих виконавчою службою, було змінено з 19 серпня на 20 серпня 2025 року. Вважаю, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. Відсутність повідомлення про наявність правопорушення, відсутність повідомлення про правопорушення в «ДІЯ», відсутність даних про правопорушення в Управлінні патрульної поліції, відсутність даних про будь-які правопорушення за номерним знаком 01110, який був вставленим на авто, включно на сайті сектору паркування. Здогадки працівників сектору паркування щодо наявності у власності авто з іншими номерними знаками, відмінними від вказаних під час реєстрації правопорушення, не можуть вважатись підставою для повідомлення мене про вчинення адміністративного правопорушення. Отже, не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову серія РАП № від 20.08.2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у звязку з відсутністю підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. А тому вважає, що постанова серії РАП № є незаконною та необгрунтованою і просить таку скасувати і закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

06 березня 2025 року на адресу суду міський голова Трускавецької міської ради подав відзив на позовну заяву в якому заперечує позовні вимоги оскільки такі є необгрунтованими. Так вказує, що автомобіль марки КІА, державний номерний знак: НОМЕР_1 здійснив зупинку 4,416 м до пішохідного переходу, що грубо порушує Правила дорожнього руху України, адже це порушення може призвести до того, що автомобіль, що зупиняється біля пішохідного переходу, може блокувати видимість як для пішоходів, так і для водіїв, які рухаються в протилежному напрямку. Твердження позивача, що він паркується біля свого місця праці на постійній основі протягом 17 років без створення будь-яких перешкод руху, включно у час реєстрації адмінправопорушення, є грубим порушенням Правил дорожнього руху україни. Адже, навіть якщо позивач припускає, що його паркування не заважає руху в певний час, тривале ігнорування цих правил може призвести до серйозних наслідків, включаючи дорожньо-транспортні пригоди, навіть якщо в минулому подібне паркування не викликало інцидентів. 21.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову про завершення виконавчого провадження у зв?язку із фактичним виконанням, тобто виконання виконавчого документу у повному обсязі. Будучи повідомленим про відкриття виконавчого провадження, боржник не здійснив жодних заходів для зупинення виконавчого провадження. Зокрема, він не подав заяви до суду щодо оскарження виконавчого листа, не звернувся з клопотанням про зупинення провадження та не вжив інших передбачених законом заходів, що свідчить про те, що боржник не вжив необхідних правових заходів для оскарження рішення чи припинення виконання постанови та що він фактично визнає свою відповідальність за невиконання вимог постанови і не вживає жодних заходів для припинення або оскарження цього процесу. Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відсутній запис про державну реєстрацію юридичної особи Сектору паркування Відділу контролю за станом благоустрою Трускавецької міської ради Львівської області. Стосовно індивідуального номерного знака транспортного засобу марки Kia (01110), який належить ОСОБА_1 , варто зазначити, що призчитуванні номерного знака за допомогою програми КП Інформаційна система «ЦОД», яка співпрацює із базою даних МВС стосовно власників транспортних засобів, виникають труднощі - автоматизовані системи розпізнають літеру О як цифру 0, оскільки прив?язка йде до основного номеру транспортного засобу. А тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовну заяву з підстав, що наведені у ній. Позовні вимоги просить задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог позивача та просив відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору паркування відділу контролю за станом благоустрою Трускавецької міської ради Пасічника Мар`яна Павловича серії РАП № від 20 серпня 2024 року накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , у вигляді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок за ч. 3 ст. 122 КУпАП за те, що позивач порушив вимоги підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 ПДР.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 19 серпня 2024 року 09 год 13 хв водієм транспортного засобу KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснено зупинку за адресою м.Трускавець, вул. Помірецька , 64, чим порушено вимоги підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 на пішохідному переході, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Позивач не погодився з зазначеною вище постановою оскільки жодних підстав притягнення його до відповідальності не було, що і зумовило його звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як передбачено ч.3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як передбачено п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п.15.9.г ПДР зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

За правилами ст. 265-4 КУпАП, для цілей цьогоКодексурозміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема розташовано у забороненихПравилами дорожнього рухумісцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях;г)на пішохідних переходах і ближче 10метрів до них з обох боків,крім випадків зупинки для надання перевагив русі;ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома).

Згідно п.п.8.1, 8.5Правил дорожнього руху,регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальників. Дорожня розмітка використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює, або уточнює.

Слід зазначити, що з долучених представником відповідача до матеріалів справи фотознімків вбачається, що на таких зображено автомобіль позивача, який знаходиться в безпосередній близькості від дорожньої розмітки «Пішохідний перехід», проте не вбачається наявність встановленого дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід», який відповідає діючим національним стандартам і що під дію такого підпадає транспортний засіб позивача.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2, 5.39, 5.40.1, 5.40.2, 5.41.1, 5.41.2, дорожньою розміткою 1.14.1, 1.14.2, 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розміткишириною тротуарів чи узбіч. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованимпішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Із ДСТУ 4100 (Знаки дорожні): 14.3.33 Знак 1.32 «Пішохідний перехід» поза населеними пунктами потрібно встановлювати перед усіма нерегульованими пішохідними переходами позначеними знаками 5.38.1, 5.38.2 та/або розміткою згідно з ДСТУ 2587, а в населених пунктах - перед пішохідними переходами, відстань видимості яких менша ніж 150 м. Знак 1.32 допускають не встановлювати перед пішохідними переходами, розміщеними на перехрестях.

При цьому закон не скасовує обовязкову вимогу п.8.2-1 та 8.5-1 ПДР щодо видимості таких дорожніх знаків та розмітки як у світлу, так і в темну пору доби. За відсутності такої видимості розмітки чи знаків водій не може нести відповідальність за їх порушення.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

Оскільки не доведена вина особи, на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, доказів правомірності прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не представлено, суд не вправі вважати доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 20 серпня 2024 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Керуючись статтями 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 20 серпня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому ст.ст. 288, 297 КАС України.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Сектор паркування виконавчого комітету Трускавецької міської ради, місцезнаходження юридичної особи: Львівська область, м.Трускавець, вул. Бориславська, 2.

Суддя: В. І. Марчук