Справа № 500/618/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/618/25

30 квітня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі, відповідач - 2), в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.01.2025 №25 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за виключенням підтвердженого страхового стажу, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати з 11.10.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи в колгоспі «Світанок» з 01.02.1982 по 31.12.1988, з 01.01.1990 по 31.12.1990 та з 01.01.1992 по 31.12.1999.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подавши необхідні документи. Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (за екстериторіальним розподілом) своїм рішенням від 10.01.2025 відмовило позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи недостатністю страхового стажу, про що було повідомлено листом місцевого територіального органу ПФУ за № 1900-0215-8/2041 від 14.01.2025. Наведені обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представники відповідачів подали до суду відзиви на позовну заяву. Доводи відповідачів загалом зводяться до того, що до страхового стажу правомірно не враховано: період роботи з 01.02.1982 року по 31.12.1988 року; період роботи з 01.01.1990 року по 31.12.1990 року; період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1999 року. Вказують, що відповідно до акту перевірки від 13.12.2024 року №1900-1102-1/5722 довідки від 21.10.2024 року №26, виданої ліквідаційною комісією колгоспу «Світанок», зазначено, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці по батькові позивачки відсутнє (частково зараховано доглядом за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними трьох років).

Представник позивача подав до суду відповідь на відзиви, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 04.04.2025 постановлено продовжити розгляд адміністративної справи №500/618/25 на один місяць, витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області належним чином завірені копії особової справи ОСОБА_1 , в тому числі акту перевірки від 13.12.2024 №1900-1102-1/5722.

На виконання вказаної ухвали суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду клопотання разом із зазначеними вище доказами.

Судом встановлено, що 22.10.2024 та 06.01.2025 позивач зверталась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви позивача від 06.01.2025, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняло рішення №25 від 10.01.2025, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відповідачем - 2 зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.02.1982 по 31.12.1988, з 01.01.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 31.12.1999, оскільки відповідно до акту перевірки від 13.12.2024 №1900-1102-1/5722 довідки від 21.10.2024 №26, виданої ліквідаційною комісією колгоспу "Світанок", зазначено, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці по батькові заявниці відсутнє (частково зараховано доглядом за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення ними трьох років).

Не погоджуючись з рішенням відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Суд звертає увагу на тому, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

У спірному випадку рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, з посиланням на недостатність страхового стажу, оскільки такий становить 11 років 06 місяців 03 дні, замість необхідного 21 року.

При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 01.02.1982 по 31.12.1988, з 01.01.1990 по 31.12.1990 та з 01.01.1992 по 31.12.1999, оскільки відповідно до акту перевірки від 13.12.2024 №1900-1102-1/5722 довідки від 21.10.2024 №26, виданої ліквідаційною комісією колгоспу «Світанок», зазначено, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці - по батькові заявниці відсутнє.

У спірному рішенні відповідач-2 також вказує, що до страхового стажу позивача частково зараховано догляд за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення ними трьох років. Дана інформація також слідує з розрахунку страхового стажу за формою РС-право).

Отож, предметом спірних правовідносин є зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в колгоспі «Світанок» з 01.02.1982 по 31.12.1988, з 01.01.1990 по 31.12.1990 та з 01.01.1992 по 31.12.1999.

Так, згідно довідки ліквідаційної комісії колгоспу «Світанок» за №25 від 21.10.2024, що видана на ім`я ОСОБА_1 , підтверджуються періоди роботи позивача в цьому колгоспі, а саме: з 01.07.1979 по 31.08.1979, з 01.02.1982 по 31.12.1999.

Щодо спірної довідки №26 від 21.10.2024 (виписка з трудової книжки колгоспника), з даної довідки слідує, що позивач працювала у колгоспі у 1979, з 1982 по 1999 роки; 1980, 1981 роки - не працювала.

Із особового рахунку на ім`я ОСОБА_2 за №61 вбачається її робота в колгоспі «Світанок» в таких роках: 1979, з 1982 по 1999 роки.

Також, з довідки ліквідаційної комісії колгоспу «Світанок» від 21.10.2024 №27 про заробітну плату для обчислення пенсії, слідує отримання заробітної плати ОСОБА_1 за період з 21.10.2024.

Між тим, у відповідності до акту №1900-1102-1/5722 від 13.12.2024 перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії, під час перевірки книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, наявні відомості про ОСОБА_3 , яка працювала в 1979 році, з 1982 по 1999 роки у колгоспі "Світанок".

Отже, на думку суду, дії відповідача щодо не зарахування спірних періодів роботи лише через формальні неточності є протиправними (відсутність по батькові заявниці), адже, на переконання суду, спірні періоди в колгоспі «Світанок» з 01.02.1982 по 31.12.1988, з 01.01.1990 по 31.12.1990 та з 01.01.1992 по 31.12.1999 підтверджується належними документами (довідками) та підлягають до зарахування до страхового стажу позивача.

Доказів визнання недійсними вказаних вище довідок судом не здобуто та учасниками справи суду не подано.

Поряд з цим, слід також зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

З наведеного мотиву, суд також зазначає, що у спірному рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області також зазначено про часткове зарахування догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак не зазначено які саме періоди зараховані до страхового стажу.

Разом з тим із з розрахунку страхового стажу за формою РС-право слідує, що до страхового стажу позивача зараховано період догляду за дитиною до 3 років з 24.07.1981 по 10.01.1987 (05 років 05 місяців 17 днів).

У сукупності наведене свідчить про те, що відповідачем формально та без детального з`ясування обставин та документів поданих позивачем для призначення пенсії, прийняв рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії. Отже, суд, керуючись нормами, визначеними частиною другою ст. 2 КАС України, вважає, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області є протиправним та таким, що підлягає до скасування.

Крім цього, вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною четвертою ст. 245 КАС України передбачено, у разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, у сукупності наведених вище обставин, на переконання суду, у спірному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву позивача від 06.01.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №25 від 10.01.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять шістдесят) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 30 квітня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи: позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ), Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження: вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,14005 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.