Справа № 300/7154/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7154/24 пров. № А/857/3451/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі №300/7154/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя в І інстанції Боршовський Т.І.,

дата ухвалення рішення 24.12.2024,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі апелянт, відповідач, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області), в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати позивачу починаючи з 06.08.2024 з дати подання поштовим зв`язком документів необхідних для поновлення виплат пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.11.2020 з дати припинення виплат; виплату пенсії проводити з урахуванням змін в пенсійному законодавстві щодо грошових складових пенсійних виплат; поновити доступ до технічних засобів ідентифікації особи.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 25.01.2006 отримувала пенсію по інвалідності, а з 02.04.2007 пенсію за віком. У зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 за кордоном, її пенсію отримував чоловік на підставі довіреності. 26.02.2020 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області повідомило позивача про необхідність особистої явки до пенсійного органу за місцем реєстрації. Впродовж 2020-2022 років позивач не мала можливості повернутися на територію України, а тому 22.11.2023 звернулася до відповідача із заявою довільної форми з проханням відновити виплату пенсії. Разом із заявою від 22.11.2023 позивач надала пенсійному органу засвідчене дипломатичною установою свідоцтво про те, що ОСОБА_1 жива. Листом від 14.03.2024 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області запропонувало позивачу особисто звернутися до відділу пенсійного органу. Представник позивача звернувся до відповідача із заявою ОСОБА_1 від 11.07.2024 з доданими документами. Засвідченими в посольстві України в Сполучених Штатах Америки, яка оформлена відповідно до додатку №1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, однак в прийомі та реєстрації такої заяви було відмовлено з мотивів необхідності подачі документів особисто пенсіонером. 06.08.2024 заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 направлено до пенсійного органу поштовим зв`язком, однак листом від 30.08.2024 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області відмовлено в поновленні виплати пенсії позивачу з мотивів відсутності документів про статус біженця або тимчасового захисту та документів про те, що ОСОБА_1 жива.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії, оскільки Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій не передбачено обов`язку пенсіонера звертатися особисто про поновлення пенсії, таким заявником може бути і представник за довіреністю. Так, ОСОБА_1 вважає, що наданих до ГУ ПФ України в Івано-Франківській області документів, засвідчених в посольстві України в Сполучених Штатах Америки, серед яких є засвідчене дипломатичною установою свідоцтво про те, що ОСОБА_1 жива, достатньо для поновлення виплати пенсії позивачу.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у цій справі, позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про поновлення виплати пенсії за віком та прийняття відповідного рішення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 про поновлення виплати пенсії за віком та прийняти відповідне рішення по суті заяви, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі. В задоволенні решти позову відмовлено

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що підставою для вчинення пенсійним органом дій, спрямованих на поновлення пенсії, є відповідна заява особи подана до уповноваженого органу Пенсійного фонду в установленому порядку. При цьому, позивач, як громадянин України, жодним чином, не обмежена у праві на пенсійне забезпечення в Україні, однак, на ряду з іншими громадянами України повинна дотримуватися приписів діючого законодавства.

Позивач не скористалася жодним з передбачених чинним законодавством способів звернення до Головного управління з заявою про поновлення виплати пенсії, а саме, особисто або через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку чи в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Таким чином, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення з заявою про виплату пенсії, оскільки, вона не зверталася до пенсійного органу із заявою встановленого зразка про виплату у спосіб передбачений Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596, а відтак територіальний орган ПФУ не приймав рішення про відмову у виплаті пенсії.

Натомість, суд І інстанції, при прийнятті рішення дійшов висновку, що в спірному випадку, відповідач посилається на норми Порядку №22-1, які стосуються осіб, що тимчасово проживають за кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця, однак, ОСОБА_1 не відноситься до цієї категорії осіб, а тому, до позивача не можуть бути застосовані вказані приписи Порядку №22-1. Такий висновок, на переконання Головного управління є невірним, оскільки, порядок подання документів для поновлення виплати пенсії, визначено саме Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22- 1, зареєстрованим в Мінюсті 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) із наступними змінами та поширюється на всіх осіб, в т.ч. і тих, що тимчасово проживають за кордоном і при недотриманні тієї чи іншої норми вказаного Порядку позбавляється можливості тих чи інших прав (в даному випадку, без визначеного статусу, позивачка позбавлена права на подання поштовим зв`язком заяви із відповідними документами про поновлення виплати пенсії).

Як констатує суд І інстанції в оскаржуваному рішенні, ОСОБА_1 повідомила відповідача, що вона не має статусу тимчасового захисту або статусу біженця, а тому, не може надати відповідні документи в підтвердження таких статусів.

Апелянт просив скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №300/7154/24 в частині задоволених позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу та доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в якому, з обґрунтуванням правомірності рішення суду першої інстанції, просила апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було підстав для прийняття іншого рішення, ніж поновлення виплати пенсії позивачу за заявою від 11.07.2024. Однак відповідач діяв не на підставі та у спосіб, який передбачений законом, оскільки недобросовісно ухилився від прийняття відповідного рішення за заявою від 11.07.2024, протиправно обмежившись її розглядом у порядку Закону України «Про звернення громадян» та наданням відповіді згідно листа від 30.08.2024.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що за заявою ОСОБА_1 від 11.07.2024 відповідач допустив бездіяльність, оскільки відсутня подія прийняття рішення з огляду на положення частин п`ятої статті 45, статті 47-1, частини другої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка за своїм змістом відповідає ознакам протиправної.

В спірному випадку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про поновлення пенсії та прийняття рішення за наслідками розгляду, а тому ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 про поновлення пенсії та прийняти відповідне рішення, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.11.2020 з дати припинення виплат, виплату пенсії проводити з урахуванням змін в пенсійному законодавстві щодо грошових складових пенсійних виплат та поновлення доступ до технічних засобів ідентифікації особи.

Крім того, з огляду на те, що позов задоволено частково у спосіб повторного розгляду заяви, а також те, що відповідно до позовної заяви та письмових доказів, наявних у матеріалах справи, відсутній конкретний розрахунок суми пенсії, що підлягає виплаті позивачу, відсутні підстав для звернення до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць. Оскільки фактів ймовірного уникнення чи зволікання відповідачем у відновленні порушеного права ОСОБА_1 на виконання цього судового рішення не встановлено, нема підстав для застосування вказаного судового контролю за виконанням рішення суду в цій адміністративній справі.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувала пенсію по інвалідності, а з 02.04.2007 позивача переведено на пенсію за віком, що підтверджується матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 51-132).

Виплата пенсії позивачу проводилась на поточний рахунок АТ «Ощадбанк». Згідно інформації відповідача, викладеної у відзиві, на адресу ГУ ПФ України в Івано-Франківській області надійшов лист АТ «Ощадбанк» щодо осіб, які одержують пенсію за довіреністю більше як рік або не отримують пенсію з поточного рахунку більше як один рік, згідно якого виплата пенсії позивачу проводилась за довіреністю, термін дії якої більше одного року. За наслідками опрацювання отриманої від банку інформації, позивачу 26.02.2020 надіслано повідомлення із проханням особи звернутись до сервісного центру Пенсійного фонду України для подання заяви для продовження виплати пенсії через банківську установу. Додатково повідомлено, що у разі неподання заяви у вказаний термін виплата пенсії і переведена через відділення поштового зв`язку за місцем проживання, зазначеного в матеріалах пенсійної справи. У зв`язку з тим, що позивач не звернулася особисто до відділу обслуговування Пенсійного фонду України, а тому з травня 2020 виплата пенсії проводилася через відділення помповою зв`язку за місцем проживання (м. Івано-Франківськ) згідно матеріалів пенсійної справи. ГУ ПФ України в Івано-Франківській області на підставі статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийнято рішення про припинення з 01.11.2020 виплати пенсії ОСОБА_1 з підстав неотримання останньою пенсії протягом шести місяців підряд.

22.11.2023 позивач направила до ГУ ПФ України в Івано-Франківській області поштовим зв`язком заяву, в якій просила відновити виплату пенсії. До заяви від 22.11.2023 ОСОБА_1 долучила засвідчене дипломатичною установою Посольством України в Сполучених Штататах Америки свідоцтво від 20.11.2023 про те, що ОСОБА_1 жива (а.с. 12-13).

Листом №2875-1559/Я-02/8-0900/24 від 14.03.2024 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області запропонувало позивачу особисто звернутися до відділу пенсійного органу (а.с. 10).

16.02.2024 на адресу відповідача поштовим зв`язком надійшла заява ОСОБА_1 від 22.01.2024 з такими документами: заява відповідно до додатку 1 Порядку №22-1 від 22.01.2024 про поновлення виплати пенсії, копія паспорта громадянина України позивача; копія пенсійного посвідчення позивача; копія дублікату картки про присвоєння ідентифікаційною номера позивача; копію дублікату довідки про присвоєння ідентифікаційною номера на громадянку ОСОБА_2 ; копія паспорта на громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія закордонного паспорта на громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом №4261-2809/Я-02/8-090024 від 19.04.2024 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області повідомило позивача, що копії поданих із заявою ОСОБА_1 від 22.01.2024 документів не засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України чи нотаріально. У разі подання заяви та всіх необхідних документів для поновлення виплати пенсії, відповідно до внесених змін до Порядку №22-1, питання поновлення виплати пенсії буде переглянуто (а.с. 16-18).

22.03.2024 на адресу Пенсійного фонду України надійшла скарга на бездіяльність ГУ ПФ України в Івано-Франківській області (а.с. 14-15), за результатом розгляду якої позивачу надано відповідь за №2875-1559/Я-02/8-090024.

06.08.2024 на адресу відповідача поштовим зв`язком надійшла заява ОСОБА_1 від 11.07.2024 (вх. №6069/Я-0900-24 від 07.08.2024) про поновлення пенсії, складена у формі, затверджені Додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 19-20). До заяви від 11.07.2024 долучено засвідчені 25.06.2024 Посольством України в США копії таких документів: паспорта громадянина України (а.с. 21-25); картки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 29); посвідчення про тимчасове проживання на території США від 07.01.2024 (а.с. 26-28); пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 16.05.2012 (а.с. 30). Окрім цього, в заяві від 11.07.2024 зазначено, що оригінал свідоцтва про те, що ОСОБА_1 є живою, передано в ГУ ПФ України в Івано-Франківській області 28.12.2023, що підтверджується відміткою канцелярії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області про прийняття документа (а.с. 20).

Заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 (вх. №6069/Я-0900-24 від 07.08.2024) про поновлення пенсії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області розглянуло в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надало відповідь листом №7410-6065/Я-02/8-0900/24 від 30.08.2024. Відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що для поновлення виплати пенсії, позивачу необхідно звернутися особисто до відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр м. Івано-Франківськ, вул. Мельника, 11) з паспортом та ідентифікаційним кодом (а.с. 33-34).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 починаючи з 06.08.2024 з дати подання поштовим зв`язком документів необхідних для поновлення виплат пенсії, позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просить суд зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.11.2020 з дати припинення виплат; виплату пенсії проводити з урахуванням змін в пенсійному законодавстві щодо грошових складових пенсійних виплат; поновити доступ до технічних засобів ідентифікації особи.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною третьою статті 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вільний вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав, в тому числі, і права на пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі №1.380.2019.001249 від 15 лютого 2024 року.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч.3 ст.35, ст.46 цього Закону.

В ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з п. 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (абзац перший пункту 1.2 Порядку №22-1).

За вимогами абз. 7 п. 1.8 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через веб-портал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розділі II Порядку №22-1.

Відповідно до п. 2.8, п. 2.9 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Під час подання заяв, передбачених п. 1.1 розділу І, п. 3.1 розділу III та п. 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном, надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному п. 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з абз. 4 п. 2.23 Порядку №22-1 до заяви про призначення (поновлення) пенсії особи, які тимчасово проживають за кордоном, додають копії документів, в тому числі документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця та реєстрацію їх місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом), засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.

Пунктом 4.1 Порядку №22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Судом першої інстанції достеменно встановлено, що 06.08.2024 на адресу відповідача поштовим зв`язком надійшла заява ОСОБА_1 від 11.07.2024 про поновлення пенсії, складена у формі, затвердженій Додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 19-20), до якої долучено засвідчені 25.06.2024 Посольством України в США копії таких документів: паспорта громадянина України (а.с. 21-25); картки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 29); посвідчення про тимчасове проживання на території США від 07.01.2024 (а.с. 26-28); пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 16.05.2012 (а.с. 30). Окрім цього, в заяві від 11.07.2024 зазначено, що оригінал свідоцтва про те, що ОСОБА_1 є живою, передано в ГУ ПФ України в Івано-Франківській області 28.12.2023, що підтверджується відміткою канцелярії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області про прийняття документа (а.с. 20).

Так, згідно копії свідоцтва від 20.11.2023, виданого радником з консульських питань Посольства України в США, посвідчено, що ОСОБА_1 є живою і тимчасово проживає в США за адресою: 6681, шосе АДРЕСА_1 . Зазначено, що ОСОБА_1 з`явилася до консульського відділу Посольства України в США (м. Вашингтон, Округ Колумбія, США), особисто 20.11.2023 об 11 год. 30 хв. Особу її встановлено за паспортом громадянина України НОМЕР_2 , виданим 14.02.1998 Івано-Франківським МУ УМВС України в Івано-Франківській області (а.с. 13).

На вказаній копії свідоцтва від 20.11.2023 міститься відтиск штампа вхідної кореспонденції ГУ ПФ України в Івано-Франківській області із зазначенням дати: 28.12.2023 та підписом представника відповідача, який підтверджує факт прийняття 28.12.2023 такого документа ГУ ПФ України в Івано-Франківській області.

За таких обставин, 06.08.2024 на адресу відповідача поштовим зв`язком надійшла заява ОСОБА_1 від 11.07.2024 (вх. №6069/Я-0900-24 від 07.08.2024) про поновлення пенсії. Форма такої заяви від 11.07.2024 відповідає формі заяви, затвердженій Додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з засвідченими 25.06.2024 Посольством України в США, що відповідає вимогам Порядку №22-1.

Доводи апелянта про необхідність надання позивачем документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця є безпідставними, оскільки, позивач проживає в Сполучених Штатах Америки, таке проживання не пов`язане з військовими діями та вона не є біженцем або особою з тимчасовим захистом. Доводи зворотного у матеріалах цієї справи відсутні.

Підпунктом 5 пункту 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» від 25.04.2024 №3674-IX доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» статтею 47-1 такого змісту:

"Стаття 47-1. Виплата пенсії особам, які тимчасово проживають за межами України

1. Виплата пенсії особам, які тимчасово проживають за межами України, здійснюється на поточні рахунки, відкриті в установах банків, розташованих на території України, за умови проходження особою фізичної ідентифікації до 31 грудня кожного календарного року.

Порядок виплати пенсії на час тимчасового проживання за кордоном встановлюється Кабінетом Міністрів України".

Проте як на час подання позивачем відповідної заяви, так і на час її розгляду відповідачем заяви ОСОБА_1 та судового розгляду цієї справи, порядок виплати пенсії на час тимчасового проживання за кордоном Кабінетом Міністрів України так і не встановлено.

Варто наголосити, що стаття 47-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гарантувала право виплати пенсії особам, які постійно проживають за межами України, фактично на рівні з особами, які постійно проживають в Україні, у спосіб виплати пенсії на поточні рахунки, відкриті в установах банків, за умови їх щорічної ідентифікації до 31 грудня кожного календарного року.

Оскільки Кабінет Міністрів України не прийняв окремого порядку виплати пенсій особам, які постійно проживають за межами України, то немає і визначеного конкретного способу ідентифікації таких осіб.

Своєю чергою, копії наданих позивачем документів дозволяють ідентифікувати позивача.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в ст. 46 Конституції України.

Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в рішення від 07.10.2009р. №25-рп/2009.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. Конституційне право позивача на вже призначену пенсію не може бути поставлено у залежність від місцезнаходження його пенсійної справи чи проживання за межами території України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи відповідача про те, що заява ОСОБА_1 з додатками до неї подана не особисто, а направлена поштовим зв`язком ОСОБА_4 , яка їх отримала від кореспондента ОСОБА_5 через адресата - Олега Прокоф`єва, а тому є неналежною, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 нотаріально засвідченою довіреністю від 25.06.2024 уповноважила ОСОБА_4 та Прокоф`єва О.В., зокрема й на її представництво в органах Пенсійного Фонду України (а.с. 35-36).

За вказаних обставин, пенсійний орган був зобов`язаний розглянути заяву позивача від 11.07.2024, надавши оцінку зазначеним у заяві та в долучених документах обставинам, та, як наслідок, прийняти відповідне рішення по суті заяви.

Водночас, суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не була надана належна оцінка, або взагалі такі документи не досліджувалися в передбаченому порядку. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про поновлення пенсії та прийняття рішення за наслідками розгляду, а тому ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача, як вірно визначив суд першої інстанції, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 про поновлення пенсії та прийняти відповідне рішення, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Інші висновки суду першої інстанції відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №300/7154/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк