Справа № 440/12672/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Собчук Є.В.,

за участю:

представника позивача - Бассараба Б.Г.,

представника відповідача - Абрамова М.В.,

розглянувши в режимі відеоконференції у судовому засіданні заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення нанесених збитків,

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 нанесені збитки в загальній сумі 47047 грн. 44 коп., щодо безпідставного списання паливно-мастильних матеріалів.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 р. відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання на 16.01.2025 р. на 09:30 год.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 р. адміністративну справу № 440/12672/24 передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21.02.2025 р. справа № 440/12672/24 розподілена на суддю Бездрабка О.І.

Ухвалою від 25.02.2025 р. прийнято справу № 440/12672/24 до провадження та призначено судове засідання на 18.03.2025 р. на 10:00 год.

Судове засідання, призначене на 18.03.2025 р., не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи призначено на 08.04.2025 р. на 10 год.

Протокольною ухвалою від 08.04.2025 р. за клопотанням представника позивача відкладено судове засідання на 30.04.2025 р. на 10:00 год.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 р. позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення нанесених збитків залишено без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме подачі заяви про поновлення строку звернення до суду.

28.01.2025 р. від представника позивача до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити позивачу строк звернення до суду. В обґрунтування заяви зазначає, що за результатами розгляду матеріалів службового розслідування військовою прокуратурою Полтавського гарнізону внесено відомості до ЄРДР № 0000002 від 25.01.2019 р. за ч.3 ст.410 КК України. З метою встановлення стану справ по даному кримінальному провадженні військовою частиною НОМЕР_1 14.05.2021 р. направлено запит за вих. № 1546/32/15/330 до Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, на який отримано відповідь від 17.05.2021 р. № 45-310 вих.-21, згідно якої 28.12.2019 р. постановою слідчого кримінальне провадження від 25.01.2019 р. № 0000002 закрито. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 дізналася про закриття кримінального провадження лише у 2021 році. В той же час, з метою відшкодування збитків командир військової частини мав право звернутися в рамках кримінального провадження до винних осіб з цивільним позовом. Оскільки військова частина дізналася лише в 2021 році про закриття кримінального провадження в 2019 році, реалізувати дане право видалося неможливим. У відповідності до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2021 р. № 567 та від 19.08.2021 р. № 642 проведено повторне службове розслідування відносно посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , винних у неприйнятті рішення відшкодування втрат від незаконного списання паливно-мастильних матеріалів на суму 47047,44 грн. без первинних документів. За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 28.08.2021 р. № 669. У серпні 2021 року в ході проведення заходів, направлених на вирішення пропозицій № 3 аудиторського звіту від 28.05.2021 р. № 234/1/31/22 для прийняття управлінських рішень було виявлено, що остаточно не виконано пункт 2 пропозицій № 7 аудиторського висновку від 11.05.2018 р. № 234/1/31/19, а саме незаконне списання палива на загальну суму 47047,44 грн. З метою встановлення причин та обставин, що цьому сприяли, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2024 р. № 525 призначено проведення службового розслідування, за результатами якого видано наказ від 03.10.2024 р. № 621 та яким встановлено наявність вини, причинного зв`язку між діями та нанесенням збитків військовій частині НОМЕР_1 колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на загальну суму 47047,44 грн. Введення з 24.02.2022 р. воєнного стану та його неодноразове продовження, відключення світла та систематичні ракетні удари по території України є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, відповідно до яких стало неможливим вчасне подання позову. Крім того, у зв`язку з виконанням військовою частиною НОМЕР_1 , в умовах повної бойової готовності, у тому числі участю в операції об`єднаних сил, воєнних діях, здійснення своїх першочергових обов`язків щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, збереження життя та здоров`я громадян, внаслідок незалежних від дій та волі військової частини об`єктивних та поважних причин, що негативно вплинули на своєчасність підготовки та подання позовної заяви, через що ці обставини можуть бути судом визнані поважними.

Оскільки в матеріалах справи наявна ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 р. про залишення позовної заяви без руху, а подана на її виконання заява військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду не розглянута, то суду першочергово необхідно розглянути заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав дану заяву та просив її задовольнити з вказаних у ній підстав. Також зазначив, що на своєчасне подання позовної заяви вплинула відсутність фінансування.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви, зазначивши про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду.

При вирішення вказаної заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 р. № 160-ІХ (далі - Закон № 160-ІХ) відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Верховний Суд у постанові від 18.01.2024 р. у справі № 520/11225/23 здійснив комплексний аналіз норм Закону № 160-ІХ та зробив висновок, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (стаття 4). У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (частина друга статті 8). Поряд із цим, нормами Закону № 160-ІХ передбачено випадки, коли причини завдання шкоди, її розмір та винна особа можуть бути встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом. У таких випадках службове розслідування може не призначатися. У разі, якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (частина сьома статті 8). Наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством (частина перша статті 14). Разом із цим, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. (стаття 12).

З огляду на зміст наведених положень Закону № 160-ІХ Верховний Суд указав, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, про що командир (начальник) видає відповідний наказ. Однак, термін у три роки передбачений саме для притягнення особи до відповідальності. Водночас відшкодування завданої шкоди у передбачених статтею 12 Закону випадках здійснюється у судовому порядку. При цьому, Закон № 160-ІХ не визначає строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди.

За таких умов, при визначенні строку звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди застосуванню підлягають відповідні норми КАС України.

Згідно із ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч.2 ст.122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.

Зокрема, абз.2 ч.2 ст.122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

За усталеною практикою Верхового Суду, згідно постанов Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі № 818/1688/16 та від 12.12.2018 р. у справі № 804/285/16, спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

В свою чергу, згідно ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За таких обставин, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ч.5 ст.122 КАС України.

Висновки щодо необхідності застосування саме місячного строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду з адміністративним позовом даної категорії справ також наведені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 р. у справі № 520/10571/2020, від 05.12.2024 р. у справі № 400/5284/22.

Також у постанові від 08.04.2025 р. у справі № 480/7981/24 Верховний Суд дійшов висновку, що перебіг строку звернення до суду з адміністративним позовом щодо стягнення майнової шкоди (в подібних правовідносинах), повинен визначатися саме відповідними нормами КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи слідує, що за результатами проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ від 28.08.2021 р. № 669, відповідно до якого помічнику командира частини з правової роботи - начальнику юридичної групи до 17.09.2021 р. подати позовну заяву для вирішення питання в судовому порядку стосовно відшкодування завданих державі збитків на суму 47047,44 грн. ОСОБА_1 .

Отже, строк для звернення військової частини НОМЕР_1 до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 необхідно обраховувати саме з дати прийняття вказаного наказу, яким встановлено винну особу у спричиненні збитків, а не з дати прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2024 р. № 621, який винесено за результатами повторно проведеного службового розслідування, так як наказом від 28.08.2021 р. № 669 вже встановлено винну особу - ОСОБА_1 та наказано подати відповідну позовну заяву до суду про відшкодування ним збитків у сумі 47047,44 грн.

В той же час, дану позовну заяву подано до Полтавського окружного адміністративного суду 24.10.2024 р., тобто з пропуском строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України.

Частиною 1 статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.12.2021 р. у справі № 9901/241/21, проаналізувавши положення частини п`ятої статті 122 КАС України, дійшла висновку, що нею встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, однак такі не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений ч.5 ст.122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Надаючи оцінку доводам представника позивача, викладеним у заяві про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 р. № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і на даний час.

Згідно зі ст.1 Закону України від 12.05.2015 р. № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами 1 та 2 статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 р. № 990/115/22, постановах Верховного Суду від 29.09.2022 р. у справі № 500/1912/22, від 31.08.2023 р. у справі № 340/6025/22, від 12.10.2023 р. у справі № 560/2291/23.

Отже, між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок та поновлення строку на подання позовної заяви до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку, щодо того, яким саме чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з позовом до суду.

Тобто обставина введення на території України воєнного стану могла унеможливити дотримання такого строку позивачем за умови надання ним до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.

В той же час, позивачем жодних доказів на підтвердження неможливості подання позовної заяви внаслідок введення воєнного стану в Україні у встановлені ст.122 КАС України строки не надав. Крім того суд звертає увагу на те, що підстави для звернення до суду виникли у військової частини НОМЕР_1 ще у серпні 2021 року згідно наказу командира військової частини від 28.08.2021 р. № 669, тобто до введення в Україні воєнного стану та до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України.

З аналогічних підстав суд відхиляє посилання представника позивача на постійні ракетні удари, оголошення повітряних тривог, перебої з електропостачанням, оскільки належних доказів на підтвердження обставин ускладнення з цих причин реалізації свого права на своєчасне подання позову до суду військовою частиною НОМЕР_1 , враховуючи місцезнаходження позивача, також не надано. Окрім цього, критична ситуація в енергосистемі України мала місце періодично, вводилися аварійні відключення та не було повної відсутності електроенергії.

Суд не заперечує факту участі особового військової частини НОМЕР_1 у воєнних діях, між тим зазначає, що питання підготовки позовної заяви відноситься до компетенції юридичного відділу, а її підписання - командира військової частини, які, беручи до уваги дислокацію військової частини НОМЕР_1 , не перебувають в зоні безпосередніх бойових дій, а тому посилання на виконання бойових завдань як на підставу поважності причин строку звернення до суду суд не бере до уваги.

Щодо тверджень представника позивача з приводу неподання у встановлені строки позовної заяви у зв`язку з відсутністю фінансування на сплату судового збору, то суд звертає увагу на те, що Верховний Суд в ухвалі від 06.03.2025 р. у справі № 380/623/24 зазначив, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, що діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору. Сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку.

Крім того, позивач не надав до суду доказів відсутності фінансування на подачу позову з 2021 року аж до 24.10.2024 р.

Таким чином, судом не встановлено обставин, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду в межах строку встановленого законом. Відтак, сам факт запровадження воєнного стану, ракетні обстріли, повітряні тривоги, участь особового складу у бойових діях, перебої в електропостачанні не можуть вважатися поважними причинами для безумовного поновлення цього строку, у зв`язку з чим заява позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст.123 КАС України, відповідно до ч.3 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, враховуючи те, що вказані у заяві позивача підстави для поновлення строку звернення до суду визнані судом неповажними, позовна заява військової частини НОМЕР_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.122, 123, 243, 247, 256 КАС України, суд -

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду та відмовити в задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення нанесених збитків залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.04.2025 р.

Суддя О.І. Бездрабко