Справа № 130/111/25
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області,

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга

розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом адвоката Дмитришиної Тетяни Іванівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 9976 від 20 грудня 2024 року за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дмитришина Т.І. - звертається до суду з цим позовом, в якому просить скасувати постанову № 9976 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 20 грудня 2024 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 Олегом Гонтаренком, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Справу відносно ОСОБА_1 закрити та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26 жовтня 2024 року поштовим зв`язком «Укрпошта», рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, на зареєстровану/задекларовану адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , була надіслана повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11-00 год 08 листопада 2024 року для уточнення військово-облікових даних, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, визначення призначення на воєнний час (особливий період). Проте, лист із повісткою вручено не було та повернуто до відправника, так як адресат був відсутній за вказаною адресою, що підтверджується довідкою «Про причину повернення/досилання листа Ф20». Відповідно до абзацу 2 пункту 81 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Під час вручення працівником об`єкта поштового зв`язку рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ОСОБА_1 не було вдома. Працівниками об`єкта поштового зв`язку належним чином не було повідомлено ОСОБА_1 про те, що на його адресу відправлено рекомендований лист. ОСОБА_1 не телефонували, а також у його поштовій скрині не було вкладення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», отже позивач не був повідомлений про отримання повістки. Так як ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про те, що йому потрібно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11-00 год 8 листопада 2024 року, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З огляду на вищезазначене, немає ні події, ні складу адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_1 підданий такому суворому стягненню як 17000 грн штрафу. Крім того, повідомляє, що про постанову про накладення адміністративного стягнення позивач дізнався 3 січня 2025 року лише з отриманням постанови поштовим листом, саме тому просить визнати причину пропуску строку на звернення до суду поважним та поновити строк на подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Дмитришина Т.І. не з`явились. Адвокат Дмитришина Т.І. подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Просила задовольнити позов.

Позиція відповідача

Представник відповідача тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 Олег Гонтаренко надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію обгрунтовує тим, що 26 жовтня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено рекомендованим листом повістку, яка була сформована автоматично системою ЄДРВП, про виклик на 11-00 год 8 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення персональних даних, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, визначення призначення на воєнний час громадянину ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Проте поштове відправлення вручено не було та повернуто до відправника, так як адресат був відсутній за вказаною адресою. Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, у визначений в повістці термін не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджуючих документів із зазначенням поважних причин неявки не надав. А тому спричинив порушення частини третьої статті 17 Закону України «Про оборону України», частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У зв`язку з чим посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 на громадянина ОСОБА_1 було подано звернення до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області з метою доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 6 грудня 2024 року працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області громадянина ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. На твердження позивача, під час вручення працівником поштового зв`язку рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ОСОБА_1 не було вдома. Отже, позивач не заперечує, що працівник поштового зв`язку залишав повідомлення про те, що необхідно прийти до поштового відділення і отримати рекомендований лист. Інакше позивач не стверджував би, що саме під час вручення поштового відправлення його не було вдома. Неявка за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 в особливий період є порушення законодавства, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 13 січня 20252024 року (а.с. 1).

Згідно з протоколом атоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2025 року, справу передано судді Верніку В.М. (а.с.13).

Ухвалою суду від 14 січня 2025 року адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.15).

16 січня 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 14 січня 2025 року представником позивача надано заяву про усунення недоліків (а.с. 17-36).

Ухвалою суду від 17 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу строк п`ять днів для подання відповіді на відзив, відповідачу - строк п`ять днів для надання заперечень (а.с. 33).

Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові (а.с. 34).

21 січня 2025 року представник позивача адвокат Дмитришина Т.І. надала заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 35).

Ухвалою суду від 24 січня 2025 року заяву адвоката Дмитришиної Т.І. повернуто без розгляду (а.с. 37).

Відзив на позовну заяву від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов до суду 24 січня 2025 року (а.с. 39-47).

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 10 квітня 2025 року № 178 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_3 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу передано в судді Шепелю К.А.

22 квітня 2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 Олійник Ю.В. надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.54)

Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року суддею Шепелем К.А. прийнято до свого провадження дану справу.

28 квітня 2025 року представник позивача адвокат Дмитришина Т.І. надала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 60).

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

З досліджених судом письмових доказів, встановлено, що відповідно до копії проколу про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 6 листопада 2024 року, складеного офіцером відділення обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_4 , 26 жовтня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянину ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11-00 год 8 листопада 2024 року для уточнення військово-облікових даних, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, визначення призначення на воєнний час (особливий період). Проте, у визначений в повістці термін, вищезазначений громадянин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджуючих документів із зазначенням поважних причин неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав. Таким чином, ОСОБА_1 спричинив порушення частини третьої статті 17 Закону України «Про оборону України», частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В зв`язку з чим посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 на громадянина ОСОБА_1 було подано звернення до Жмеринського ГУНП у Вінницькій області з метою доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 6 грудня 2024 року близько 15-00 год працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області громадянина ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто, ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 роз`яснено його права та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09-00 год 20 грудня 2024 року в кабінеті № ІНФОРМАЦІЯ_3 . Протокол підписано ОСОБА_1 особисто 6 грудня 2024 року (а.с. 10-10 на звороті).

Постановою, винесеною тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 № 9976 від 20 грудня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штрафу в розмірі 17000 грн (а.с. 7-8).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.42).

26 жовтня 2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 було сформовано електронну повістку № 819182, на ім`я ОСОБА_1 про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11-00 год 8 листопада 2024 року для уточнення даних (а.с. 42).

Вказана повістка 25 жовтня 2024 року, була направлена на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідно до копії поштового конверта відправлення ОСОБА_1 за адресою його реєстрації вручено не було та повернулось до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою на довідці Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 43 на звороті).

Суд зауважує, що вказана повістка, саме 25 жовтня 2024 року о 18-04 год була подана до поштового відділення для направлена на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 , тобто на передодні сформування цієї повістки, що є не зрозумілим для суду та ставить під сумнів направлення цієї повістки взагалі.

Оцінюючи вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд згідно з положеннями статей 73, 74, 75, 76 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із частиною другою статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 513/899/16-а.

Частиною першою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Суд зауважує, що норма статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного станув Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18 травня 2024 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам закону, суд встановив, що вона прийнята не на підставі, що визначена Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Судячи зі змісту правопорушення, викладеного в постанові, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 визнано винним у порушенні частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка передбачає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Виходячи зі змісту вказаної норми, ОСОБА_1 , у разі отримання повістки, мав з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення даних. Судом встановлено, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 повісткою на 8 листопада 2024 року для уточнення даних, однак повістка підписана кваліфікованим електронним підписом в системі 26 жовтня 2024 року, а поштове відправлення з цією повісткою було відправлено 25 жовтня 2024 року. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що жодної повістки чи повідомлення про надходження повістки до відділення зв`язку він не отримував, а доводи відповідача про те, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до РТЦК та не з`явився без поважних причин, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

З огляду на вимоги пункту 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Таким чином, викладене представником відповідача твердження у відзиві про відсутність у ОСОБА_1 поважної причини неприбуття у строк, визначений у повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 є помилковим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки докази про належне його повідомлення повісткою поштовим зв`язком відповідачем не можна вважати належним підтвердженням сповіщення про виклик в розумінні пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року.

Оцінивши надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 не допускав умисного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Висновки суду

Таким чином, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом перевірено та встановлено, що в даному випадку відповідач прийняв оскаржувану постанову на підставі та у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такої постанови; небезсторонньо (упереджено); недобросовісно; нерозсудливо; без дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, таким чином, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 605,60 гривні.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову і позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви (а.с.4) то сума судового збору в розмірі 605,60 грн має бути йому компенсована за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 6, 73-77, 90, 242-245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 7, 9, 210-1, 245, 251, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

у х в а л и в :

Адміністративний позов адвоката Дмитришиної Тетяни Іванівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 9976 від 20 грудня 2024 року за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 9976 від 20 грудня 2024 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ