Справа № 640/26216/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 квітня 2025 р.Справа № 640/26216/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправною та скасувати вимогу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білої І.В. про сплату заборгованості за кредитним договором №014/0398/2/08298 від 24.12.2007 р. в розмірі 933 625,92 дол.США та додатково нарахованих відсотків, викладену у повідомленні про нікчемність вих. №1-4/2051-ЛК від 27.12.2019 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 27.12.2019 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Фідобанк» Білою І.В. направлено йому оформлену у вигляді повідомлення про нікчемність №1-4/2051-ЛК від 27.12.2019 р. вимогу сплатити заборгованість за кредитним договором №014/0398/2/08298 від 24.12.2007 р. в розмірі 933 625,92 дол.США та додатково нарахованих відсотків в 30-ти денний строк з моменту отримання вимоги. Він вважає, що вимога Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Фідобанк» Білої І.В. є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки вона містить майнову вимогу безпідставно сплатити грошові кошти. При цьому, підставою для пред`явлення цієї вимоги є неправомірні дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Фідобанк» Білої І.В. щодо проведення перевірки правочинів на стадії ліквідації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2020 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

03.12.2020 року та 18.12.2020 року на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2020 року позивач до суду надіслав додаткові документи по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПуАТ «Фідобанк».

16.04.2021 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

До суду 16.04.2021 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення, в яких останній просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

19.04.2021 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення учасникам справи письмових пояснень.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 р. № 2825-IX Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали адміністративної справи №640/26216/20.

17.02.2025 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №640/26216/20.

17.02.2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №640/26216/20 була передана судді Кучмі К.С.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року прийнято справу до провадження, розгляд справи розпочато спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

13.03.2025 року до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПуАТ «Фідобанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 20.05.2016 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПуАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно із яким розпочато процедуру виведення ПуАТ «ФІДОБАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації з 20.05.2016 року. 18.07.2016 р. Правління Національного банку України прийняло рішення №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПуАТ «ФІДОБАНК» 19.07.2016 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №1265 «Про початок процедури ліквідації ПуАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно із яким розпочато процедуру ліквідації ПуАТ «ФІДОБАНК» з 20.07.2016 року.

На виконання обов`язку за ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою ФГВФО було проведено перевірку правочинів Банку, та було виявлено правочини, що мають ознаки нікчемних на підставі пп.1, 2, 3, 7, 8 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»: договір відступлення прав вимоги від 28.09.2015 р. №28/09/2015/-1-ав, укладений між ПуАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «АВІСТА»; договір від 25.09.2015 р. про розірвання договору іпотеки (застава комерційної нерухомості) від 24.12.2007 р. №014/0398/2/08298, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Авдієнком В.В. за реєстровим №2990; договір від 25.09.2015 р. про розірвання договору іпотеки (застава домоволодіння) від 24.12.2007 р. №014/0398/2/08298/1 (реєстровий № 2128), посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Авдієнком В.В. за реєстровим № 2989; договір від 25.09.2015 р. про розірвання договору іпотеки 05.02.2009 р. №014/0398/2/08298/2, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Авдієнком В.В. за реєстровим №2988; на підставі п.п.1, 2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»: правочин щодо списання поруки за договором поруки від 16.09.2010 р. №014/0398/2/08298/1. В порядку ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду повідомила ТОВ «ФК «АВІСТА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про нікчемність зазначених правочинів. Таким чином, договір відступлення прав вимоги від 28.09.2015 р. №28/09/2015/-1-ав є нікчемним, а станом на 21.01.2020 року утворилась заборгованість ОСОБА_1 перед банком за невиконаними зобов`язаннями по кредитному договору від 24.07.2007 р. №014/0398/2/08298 у сумі 933 625,92 дол.США та нарахованими платежами. З огляду на зазначене, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Фідобанк» Біла І.В. діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що законодавством, яке визначає повноваження Фонду гарантування Уповноваженої особи Фонду, а тому в діях відповідача відсутні ознаки протиправності.

13.03.2025 року до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПуАТ «Фідобанк» надійшла заява про закриття провадження, в якій останній зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 року у справі №910/12294/16 дійшла наступних правових висновків, що Уповноважена особа перевіряючи правочини, стороною яких є банк, на предмет їх нікчемності, не виступає у цих правовідносинах як суб`єкт владних повноважень, а діє від імені банку. У даній справі позивачем оскаржуються дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, пов`язаною із перевіркою правочинів банку на предмет їх нікчемності, вчинені на виконання приписів ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також застосуванням наслідків нікчемності недійсного правочину шляхом погашення заборгованості перед банком. З огляду на наведене та враховуючи те, що цей спір має приватноправовий характер, а Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не є належним відповідачем, ця справа не підсудна адміністративному суду.

До суду 13.03.2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб також надійшла заява про закриття провадження, з огляду на таке. Так за результатами обов`язкової перевірки, здійсненої відповідно до ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не повідомлення уповноваженої особи. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи проведена передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і надіслано згадане повідомлення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Повідомлення уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке повідомлення є внутрішнім документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

У цій справі позивачем оскаржуються дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, пов`язаною із перевіркою правочинів Банку на предмет їх нікчемності, вчинені на виконання приписів ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також застосуванням наслідків нікчемності недійсного правочину шляхом погашення заборгованості перед банком. З огляду на наведене та враховуючи те, що цей спір має приватноправовий характер, а Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не є належним відповідачем, дана справа не підсудна адміністративному суду.

13.03.2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення, в яких зазначено, що грошові перекази є діями осіб, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто їх можна віднести до правочинів у розумінні ЦК України. При цьому, фонд чи його уповноважена особа можуть віднести до нікчемних як договір, так і правочини, пов`язані із залученням коштів. Приписами ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено виключний перелік підстав, за яких правочин (у тому числі, пов`язана із ним транзакція) є нікчемним. Верховний Суд у постанові від 26.07.2018 р. у справі 911/954/16, зокрема, зазначив, що: «з огляду на законодавче визначення їх саме, як "критеріїв для визнання нікчемними договорів (правочинів)", суд вважає, що здійснюючи судовий контроль на предмет нікчемності правочинів за статтею 38 Закону, судам належить перевіряти усі критерії, визначені законодавцем відповідно до даної норми.» Таким чином, недійсність правочинів неплатоспроможного банку, які містять ознаки нікчемності, установлено законом. Такі правочини є недійсними (нікчемними) незалежно від часу їх виявлення (як під час тимчасової адміністрації, так і ліквідації) уповноваженою особою Фонду або Фондом, за умови якщо вони вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. Незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий відповідний наказ, правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 Закону). А тому, договір відступлення прав вимоги від 28.09.2015 р. №28/09/2015/-1-ав є нікчемним та станом на 21.01.2020 року утворилась заборгованість ОСОБА_1 перед банком за невиконаними зобов`язаннями по кредитному договору від 24.07.2007 року №014/0398/2/08298 у сумі 933625,92 дол.США та нарахованими платежами. З огляду на зазначене, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Фідобанк» Біла І.В. діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законодавством, а тому в діях відповідача відсутні ознаки протиправності.

Відповідачем було отримано ухвалу суду від 24.02.2025 року про відкриття провадження у справі 11.03.2025 року. Але відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, відповідач до теперішнього часу на адресу суду не надіслала.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, третіх осіб, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 24.12.2007 року укладено кредитний договір №014/0398/2/08298 між ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є ПуАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 у сумі 1 400 000 дол.США, строком користування до 22.12.2017 року.

19.07.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПуАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно із яким розпочато процедуру ліквідації ПуАТ «ФІДОБАНК» з 20.07.2016 року.

13.12.2019 року ПуАТ «ФІДОБАНК» прийнято рішення №11 «Про віднесення правочинів до категорії нікчемних, застосування наслідків недійсних правочинів» визнати висновки комісії щодо достовірності підстав для віднесення перевірених комісією правочинів до категорії нікчемних за критеріями нікчемності, встановленими пп.1, 2, 3, 7, 8 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»:

- договір відступлення прав вимоги від 28.09.2015 року №28/09/2015/-1-ав, укладений між ПуАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «АВІСТА»;

- договір від 25.09.2015 року про розірвання договору іпотеки (застава комерційної нерухомості) від 24.12.2007 року №014/0398/2/08298 (реєстровий № 2125), посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Авдієнком В.В., за реєстровим №2990;

- договір від 25.09.2015 року про розірвання договору іпотеки (застава домоволодіння) від 24.12.2007 року №014/0398/2/08298/1 (реєстровий № 2128), посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Авдієнком В.В., за реєстровим №2989;

- договір від 25.09.2015 року про розірвання договору іпотеки (застава квартири) 05.02.2009 року №014/0398/2/08298/2 (реєстровий № 35), посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Авдієнком В.В., за реєстровим №2988;

- правочин щодо списання поруки за договором поруки від 16.09.2010 року №014/0398/2/08298/1 з підстав їх відповідності пп.1, 2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

27.12.2019 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Фідобанк» Білою І.В. направлено позивачу повідомлення про нікчемність правочинів №1-4/2051-ЛК, в якому заявлено вимогу негайно, але не пізніше 30-ти днів з моменту отримання даного повідомлення, погасити відновлену в порядку застосування наслідків нездійснення нікчемних правочинів заборгованість позичальника за кредитним договором №014/0398/2/08298/1 від 24.12.2007 р. в розмірі 933 625,92 дол.США, а також додатково нараховані платежі за вказаним кредитним договором №014/0398/2/08298/1.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 124 Конституції України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду) закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язане з процесуальним законодавством.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 2, 7 частини 1 статті 4 КАС України:

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Фідобанк» Білою І.В. та ОСОБА_1 на підставі повідомлення про нікчемність правочинів вих. №1-4/2051-ЛК від 27.12.2019 р.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, або такий, що йому не суперечить. Спір є приватноправовим, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 6 Конституції України визначено, що органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Закон України від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» і Закон № 4452-VI є основними правовими актами в регулюванні відносин щодо визнання банку неплатоспроможним.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (справи № 910/12294/16, №910/24198/16, № 910/17448/16), яка відступила від висновку Верховного Суду України у постанові від 16.02.2016 р. №826/2043/15, оскільки такі правовідносини регулюються спеціальним Законом № 4452-VI і не підпадають під дію загального законодавства про банкрутство.

Так, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі Закон № 4452-VI).

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

На підставі частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу/повідомлення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього Закону перевірка правочинів Банку із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у справах № 910/12294/16, № 910/24198/16 та № 819/353/16.

Оскільки рішення про нікчемність правочинів (незалежно від способу його оформлення) є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, який не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття такого рішення. Відтак права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа такого рішення (повідомлення) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо визнання його протиправним та скасування, а тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білої І.В., викладеної у повідомленні про нікчемність №1-4/2051-ЛК від 27.12.2019 р. не можуть бути розглянуті у судовому порядку.

Подібна правова позиція була викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 802/351/16-а від 31.10.2018 року, №813/5984/15 від 08.08.2019 року, №826/9851/16 від 12.09.2019 року.

В позовній заяві зазначено, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у численних постановах, рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.238, 239, 248, 256, 295 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у адміністративній справі №160/26216/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 КАС України, та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма