Справа № 480/3009/25
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року Справа № 480/3009/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/3009/25 за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, ВДВС), у якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 57933 від 10.04.2025 про відкриття виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову № 57935 від 10.04.2025 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову № 57936 від 10.04.2025 про стягнення витрат виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову № 57938 від 10.04.2025 про арешт коштів боржника.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що підставою для винесення спірних постанов слугувала постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 про накладення адміністративного стягнення в сумі 25 500, 00 грн. Проте, зазначена постанова про накладення адміністративного стягнення, 19.03.2025 була оскаржена до Зарічного районного суду м. Суми, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 31.03.2025 було відкрито провадження у справі № 591/2885/25.

За таких обставин, позивач вважає, що виконавчий документ постанова № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 про накладення дисциплінарного стягнення, не набрала законної сили, що свідчить про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, а також для накладення арешту на кошти.

Ухвалою суду від 16.04.2025, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/3009/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб, судове засідання призначено на 30.04.2025 о 10 год. 00 хв., встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Не погоджуючись з позовними вимогами, ВДВС у відзиві (а.с. 23-27) зазначило, що 09.04.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись вимогами ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, 10.04.2025 державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження АСВП № 77767997, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а також, з метою забезпечення виконання накладено арешт на рахунки боржника.

Враховуючи те, що виконавчий документ відповідав вимогам, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення його до виконання не закінчився, інформація про оскарження цього виконавчого документа чи відомості щодо не набрання ним законної сили не надходили, підстави для повернення постанови № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 чи для відмови у відкритті виконавчого провадження з її примусового виконання були відсутні.

За таких обставин, ВДВС вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання 30.04.2025 не прибули, подали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, враховуючи надання сторонами усіх доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, справа розглянута судом у письмовому провадженні.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 09.03.2025 прийнята постанова № Х 02/25-766-1 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 25 500, 00 грн. Пунктами 6, 7 вказаної постанови визначено, що вона може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення та набирає законної сили після закінчення строку оскарження 19.03.2025.

Вважаючи згадану постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, 19.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із позовною заявою про її скасування. Так, ухвалою суду від 31.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 591/2885/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

В той же час, з метою виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, 09.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження.

За результатами розгляду заяви, 10.04.2025 старшим державним виконавцем були прийняті постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 77767997, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також про арешт коштів боржника.

При цьому, підставою для прийняття зазначених постанов, ВДВС визначило постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 02/25-766-1 від 19.03.2025.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок вчинення дій, спрямованих на примусове виконання рішень, визначений Законом України Про виконавче провадження.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, на підставі, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

На виконання статті 4 Закону, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. (частина п`ята статті 26 Закону)

Частинами першою, другою статті 56 Закону передбачено, що для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна (коштів) боржника. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку про те, що виконавче провадження відкривається державним виконавцем виключно на підставі виконавчого документа, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», який відповідає встановленим вимогам та набрав законної сили. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державний виконавець уповноважений прийняти постанову про стягнення виконавчого збору та про розмір витрат виконавчого провадження. Крім того, для забезпечення виконання рішення, яке підлягає примусовому виконанню, державний виконавець має право винести постанову про накладення арешту на кошти боржника.

У цій справі судом встановлено, що виконавчий документ постанова про накладення адміністративного стягнення № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025, була оскаржена ОСОБА_1 шляхом подання позовної заяви до Зарічного районного суду м. Суми 19.03.2025, тобто, у строки, встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31.03.2025 зазначена позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 591/2885/25, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Отже, станом як на день подання заяви про відкриття виконавчого провадження 09.04.2025, так і на день відкриття виконавчого провадження 10.04.2025, виконавчий документ постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 оскаржувалась, у зв`язку з чим не набрала законної сили.

За таких обставин, суд робить висновок про відсутність у ВДВС правових підстав для відкриття виконавчого провадження по примусовому виконання зазначеної постанови, стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, а також для накладення арешту на кошти боржника.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскаржувані постанови, не відповідають критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов задовільнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови ВП № 77767997 від 10.04.2025 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик