Справа № 160/25671/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/25671/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Личкатої Н.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року (головуючий суддя Прудник С.В., судді Луніна О.С., Рябчук О.С.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Національного банку України

треті особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Фрнд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Національного банку України з повернення без виконання платіжної інструкції Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 12385 та № 12386 від 04.06.2024 про безспірне списання з рахунків Фонду гарантування вкладів коштів по виконанню рішення суду у справі № 204/7346/13, виконавче провадження від 13.03.2024 № 74423281; зобов`язати Національний банк України належним чином виконати платіжні інструкції Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 12385 та № 12386 від 04.06.2024 про безспірне списання з рахунків Фонду гарантування вкладів по виконанню рішення суду у справі № 204/7346/13, виконавче провадження від 13.03.2024 № 74423281.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідач та третя особа на стороні відповідача подали відзив на апеляційну скаргу, в яких просять залишити її без задоволення. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить закрити провадження у справі, оскільки спір пов`язаний з виконанням судового рішення в цивільній справі та не підсудний адміністративним судам.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів сторін, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що згідно з рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2018 у справі № 204/7246/13-ц задоволено позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2023 у справі № 204/7246/23, яка набрала законної сили 20.02.2024, змінено порядок та спосіб виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2018 у справі № 204/7246/13-ц шляхом стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 присуджені за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2018 у справі № 204/7246/13-ц середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2013 по 23.03.2018 в сумі 526 228 (п`ятсот двадцять шість тисяч двісті двадцять вісім) гривень 84 коп. та моральну шкоду в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04.06.2024 складені платіжні інструкції № 12385, № 12386 на суму 584 547,02 грн з реквізитами: платник Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; надавач платіжних послуг Національний банк України; стягувач Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); банк стягувача АТ КБ «ПриватБанк»; призначення платежу стягнення за ВП № 74423281 з виконання виконавчого документу (виконавчий лист № 204/7246/13, виданий 06.03.2024 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська).

Названі платіжні інструкції про безспірне списання з рахунків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів на виконання судового рішення в справі № 204/7346/13 були повернуті Національним банком України без виконання на підставі ст. 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Названі дії Національного банку України є предметом оскарження в цій справі.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду, адже спір носить публічно-правовий характер.

Перевіряючи правильність такого висновку, з урахуванням доводів учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що за визначенням пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суд першої інстанції, зазначивши, що спір носить публічно-правовий характер, не навів обґрунтувань щодо відповідності цього спору критеріям, наведеним у пункті 2 частини 1 статті 4 КАС України, пославшись лише на загальні висновки Верховного Суду щодо розмежування юрисдикції спорів.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 16 цієї статті встановлено, що адміністративний договір - спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону:

а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень;

б) для делегування публічно-владних управлінських функцій;

в) для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом;

г) замість видання індивідуального акта;

ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Закон «Про адміністративні послуги» визначає, що: адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Законом України «Про Національний банк України» встановлено, що Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України.

Стаття 7 названого Закону встановлює вичерпний перелік інших функцій, які виконує Національний банк, і аналіз змісту цієї статті дає можливість дійти беззаперечного висновку, в сукупності з іншими нормами чинного законодавства, зазначеними вище, що Національний банк України не є суб`єктом надання адміністративних послуг.

Також безспірним є той факт, що Національний банк України не є суб`єктом виборчого процесу.

Останнім критерієм, який має бути визначений судом, чи здійснював Національний банк України у спірних правовідносинах публічно-владні управлінські функції.

Як зазначено вище, перелік функцій Національного банку України наведений в Законі України «Про Національний банк України», до переліку яких не входить виконання платіжних інструкцій, пов`язаних з виконанням судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2025 року у справі № 757/34767/23 дійшов правового висновку, що НБУ відповідно до функцій та повноважень, передбачених у статтях 6, 7 Закону № 679-XIV, стосовно Фонду не є суб`єктом владних повноважень, а діє як обслуговуючий банк, оскільки до його повноважень входить ведення рахунків Фонду.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що заявлений у цій справі спір не носить публічно-правовий характер, та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює позивачеві, що даний спір відноситься до компетенції загальних судів та має бути розглянутий за правилами ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись ст.ст. 243, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року в адміністративній справі № 160/25671/24 скасувати.

Провадження в адміністративній справі № 160/25671/24 закрити.

Постанова суду набирає законної сили з 29 квітня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 29 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова