Справа № 460/4878/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2025 рокум. Рівне№460/4878/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Арт" до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи/

Приватне підприємство «АРТ» (далі - позивач) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Рівненської митниці (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.03.2025 №UA204020/2025/000153, а також визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 12.03.2025 №UA204020/2025/000016/1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що з метою митного оформлення ввезених товарів позивачем подано до митного органу митну декларацію, в якій визначено митну вартість товарів за основним методом - ціною договору (контракту). На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу документи, що відповідають переліку, визначеному у статті 53 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК України). Вказані документи чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості. Проте, митний орган надіслав декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів із зазначенням про наявність у поданих документах розбіжностей та неточностей, у зв`язку із чим митна вартість імпортованих позивачем товарів не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом. У подальшому митним органом сформовані Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийнято Рішення про коригування митної вартості, відповідно до яких скориговано митну вартість товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості. Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів. З огляду на вказане позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду відзив, в якому виклав свої заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач зазначає про те, що відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати органу доходів і зборів (митниці) достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Водночас, при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею встановлено наявність в документах неточностей. Вищевказане свідчило про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів. На вимогу митного органу щодо надання додаткових документів у відповідності до частини 3 статті 53 МК України декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митним органом. Відтак, відповідач вважає, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів є такими, що прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на вказане відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 15.03.2025 у електронній формі шляхом направлення в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 17.03.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 24.03.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 01.04.2025 до суду відзив, в якому виклав свої заперечення проти позову, а також подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 02.04.2025 суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

01.01.2025 між ПП «АРТ`як покупцем та FATRA a.s., Чеська Республіка (далі АТ «Фатра») як продавцем укладено договір №01/01/2025 (далі - договір). Предметом цього договору згідно з його пунктом 1.1 є зобов`язання продавця продати, а покупця придбати продукцію виробництва АТ «Фатра» згідно з Інвойсом, виставленим продавцем на кожну відправку.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна, кількість та асортимент товару визначається на підставі інвойсу по кожній окремій поставці. Пунктом 3.1. договору визначені умови поставки товарів CPT Rivne згідно з правилами «Інкотермс-2010». Інші умови обумовлюються окремо в інвойсі в кожному випадку поставки. Відповідно до Розділу 4 договору пункт 4.1 умови оплати вказуються в інвойсі на кожну відправку окремо. Покупець може також робити попередню оплату продавцю згідно виставленого інвойсу. (п. 4.2 договору). Відповідно до п. 4.3. договору оплата за товар здійснюється у валюті євро шляхом безготівкового перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок продавця відповідно до реквізитів, визначених в Договорі.

На виконання умов вказаного договору продавцем було реалізовано покупцеві покриття для підлоги з ПВХ в рулонах, профіль фігурний з ПВХ та покриття для підлоги з ПВХ в пластинах (описова частина графи митної декларації та доповнення до митної декларації).

03.03.2025 продавець надіслав проформу-інвойс № на здійснення попередньої оплати 50 % вартості товару в сумі 7721,24 Євро. Цією проформою-інвойсом № також визначені умови поставки товарів CPT Rivne згідно з правилами «Інкотермс-2010».

Відповідно до платіжної інструкції №82 покупцем 03.03.2025 перераховано на рахунок продавця попередню оплату (50%) у розмірі 7721,24 євро. У призначенні платежу цієї платіжної інструкції вказано: «передоплата за продукцію відповідно до Контракту №01/01/2025 та проформи інвойс №".

07.03.2025 продавцем сформовано інвойс № на загальну вартість 15442,48 євро, в примітках до якого зазначається про попередню оплату 50% вартості згідно проформи - інвойсу №.

Відповідно до інвойсу №, пакувального листа (Delivery Note) №57570, які містять ідентичні відомості щодо асортименту, кількості та вартості товару, продавцем було здійснено відвантаження вказаої продукції покупцю.

Поставка товару на територію України за умовами Контракту та відповідно до CMR 038017 здійснено вантажним автомобілем згідно договору №01/01/25 на умовах СРТ Rivne перевізником ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Декларантом позивача було оформлено та подано Рівненській митниці митну декларацію №25UA97U9 та доповнення №1, за якими було заявлено до митного оформлення наступні товари: покриття для підлоги з ПВХ в рулонах, профіль фігурний з ПВХ та покриття для підлоги з ПВХ в пластинах, згідно переліку за заявленою митною вартістю на загальну суму поставки 15442,48 євро. Митна вартість імпортованих товарів визначена за першим методом за ціною договору.

На виконання вимог статті 53 МК України для підтвердження митної вартості товару та ї складових декларантом надано наступні документи (графа 44 митної декларації): пакувальний лист (Delivery Note) №57570, проформа-інвойс №, інвойс №, CMR 038017, платіжна інструкція №82, прайс-лист, договір 01/01/2025, лист повідомлення від 07.03.2025, лист повідомлення від 12.03.2025, експортна декларація №25CZ6400000АDCWEB6.

Посадовою особою Рівненської митниці 12.03.2025 було надано повідомлення від митниці декларанту (2 МД) з інформацією про те, що митним органом встановлено розбіжності в поданих документах, що свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості, а тому, необхідно надати: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) копію митної декларації країни відправлення з відмітками митної адміністрації країни відправлення; 4) документи, зазначені в копії митної декларації країни відправлення; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) банківські платіжні документи, які підтверджують факт оплати товару.

Також, 12.03.2025 тією ж посадовою особою відповідача було надано консультаційний висновок про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом, у зв`язку з наявністю неточностей у поданих до митного оформлення документах. У Рівненської митниці відсутня цінова інформація про вартість ідентичних чи подібних товарів для застосування методів визначення митної вартості згідно положень статей 59 61 Митного кодексу України. У Рівненської митниці відсутня цінова інформація про вартість продажу (відчуження) ідентичних чи аналогічних товарів на митній території України для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 62 Митного кодексу України. У Рівненської митниці Держмитслужби відсутня цінова інформація про вартість товарів, наданої виробником товарів, що оцінюються, для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 63 Митного кодексу України.

Вищенаведене стало підставою для відмови в митному оформленні та коригування митної вартості не зважаючи на подані до митного оформлення документи.

Відповідачем за результатами перевірки митної декларації складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2025/000153 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 12.03.2025 № UA204020/2025/000016/2.

Рішення від 12.03.2025 № UA204020/2025/000016/2 містить опис підстав для коригування митної вартості, де зазначено, що вартість імпортованого товару №1 не може бути визначена за рівнем, визначеним декларантом, оскільки подані до митного оформлення документи містять окремі неточності та розбіжності: При проведенні у відповідності до положень статті 54 МКУ контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів заявлених до митного оформлення за митною декларацією №25UA97U9, встановлено наступне:

- умови зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу від 01.01.2025 №01/01/2025 не передбачає надання знижок (дисконту) від продавця покупцю на товар, проте в поданих до митного оформлення документах, такі знижки зазначені;

- пунктом 4.1 договору обумовлено, що умови оплати за поставлений товар вказуються в інвойсі на кожну відправку окремо, поряд з тим в наданому до митного оформлення рахунку - фактурі (інвойсі) від 07.03.2025 №, вказано «спосіб оплати рахунок проформа», що не дає змоги перевірити конкретні умови та терміни оплати за товар;

- платіжна інструкція в іноземній валют від 04.03.2025 №82 розглянута, але не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить відміток банку, також загальна сума платежів згідно поданого документу не кореспондується з вартістю товарів, що зазначена у рахунку - фактурі (інвойсі) від 07.03.2025 №;

- копія митної декларації країни відправлення (документ кодом 9610) від 07.03.2025 №25CZ6400000ADCWEB6 містить реквізити документів « 3001 15549/2022-640000-22.01» та « 3001 139365/2023-640000-22.01», які до митного оформлення не надано;

- копія митної декларації країни відправлення (документ кодом 9610) від 07.03.2025 № 25CZ6400000ADCWEB6 не містить відомостей щодо умов поставки товарів;

- до митного оформлення надано прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.03.2025 №б/н без терміну дії ціни пропозиції, також не містить інформації про умови поставки на яких придбано товар;

- не може бути взято до уваги копію митної декларації країни відправлення від 07.03.2025 №25CZ6400000ADCWEB6 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59 - 61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. Митну вартість товару №1 визначено на підставі Інформації щодо визнаної митними органами митної вартості товарів з подібними характеристиками, митне оформлення яких здійснено за вищезазначеною митною декларацією. Числове значення митної вартості товару №1 у валюті рахунку становить 18714,3759 євро (8076 кг * (2,53 дол. США/кг " 41,4124 грн/дол. США / 45,2141грн /євро), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 846149,6646 грн.

Вважаючи протиправними картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів та рішення про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з цим позовом до суду.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 1 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК України).

Відповідно до частин 8-11 статті 52 МК України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК України).

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У другому випадку вимагається: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Щодо розбіжностей та неточностей, які зазначені відповідачем у його рішенні про коригування митної вартості товарів, суд зазначає таке.

1. В оскаржуваному рішенні митний орган зауважує, що умови зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі продажу від 01.01.2025 №01/01/2025 не передбачають надання знижок (дисконту) від продавця покупцю на товар, проте в поданих до митного оформлення документах, такі знижки зазначені.

Відповідно до пункту 4.1 договору умови оплати вказуються в інвойсі на кожну відправку окремо, а покупець може також робити попередню оплату продавцю згідно виставленого інвойсу. (п. 4.2 договору)

Так, АТ «Фатра» 03.03.2025 виставлено для ПП «АРТ» проформу-інвойс № на здійснення 50% передоплати за товар. З математичних обрахунків товарних позицій зазначених в проформі-інвойсі вбачається, що загальна вартість товару відповідає заявленій митній вартості поданій декларантом в митній декларації та становить 15442,48 євро. Водночас, сума виставлена для здійснення попередньої оплати становить 50% від загальної митної вартості товару (7721,24 Євро), що відображено в рядку Discount % - 50%. Тому, доводи митного органу в цій частині, суд вважає безпідставними.

2. Ще однією підставою винесення відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості було посилання на недоліки в оформленні митної декларації країни відправлення. Зокрема:

- копія митної декларації країни відправлення (документ кодом 9610) від 07.03.2025 №25CZ6400000ADCWEB6 містить реквізити документів « 3001 15549/2022-640000-22.01» та « 3001 139365/2023-640000-22.01», які до митного оформлення не надано;

- копія митної декларації країни відправлення (документ кодом 9610) від 07.03.2025 №25CZ6400000ADCWEB6 не містить відомостей щодо умов поставки товарів;

- копія митної декларації країни відправлення (документ кодом 9610) від 07.03.2025 №25CZ6400000ADCWEB6 не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт.

Митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини 3 ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Більше того, позивач як покупець не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від продавця. Товар, який поставлявся згідно з зовнішньоекономічним контрактом №01/01/2025 відвантажувався продавцем з Чеської Республіки, що підтверджується Митною експортною товарною декларацією. Митна декларація країни відправлення містить у собі інформацію щодо відправника, товару та його вартості, а також містить штрих-код, номер та дату.

Щодо документів « 3001 15549/2022-640000-22.01» та « 3001 139365/2023-640000-22.01» про які зауважує митний орган, то вказані документи є товаросупровідними документами продавця, які надавалась ним митному органу Чеської Республіки та які не мають відношення до позивача і не впливають на визначення митної вартості товару.

3. З приводу такої підстави винесення відповідачем оскаржуваного рішення як недоліки в платіжній інструкції, суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні митним органом зазначено про те, що платіжна інструкція в іноземній валюті від 04.03.2025 №82 розглянута, але не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить відміток банку, також загальна сума платежів згідно поданого документу не кореспондується з вартістю товарів, що зазначена у рахунку - фактурі (інвойсі) від 07.03.2025 №.

Відповідно до платіжної інструкції покупцем 03.03.2025 перераховано на рахунок продавця попередню оплату (50 % вартості товару) у розмірі 7721,24 євро. Оплату здійснено через банківський сервіс «Клієнт-банк» (Приват 24 для Бізнесу), роздрукована електронна квитанція містить обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа, визначені п. 10.5 Інструкції №22, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року, є підтверджуючим документом здійснення оплати, та додатково печаткою банку вона не завіряється.

Дані квитанції містять дату виконання банківської операції та решту необхідних реквізитів електронного розрахункового документа, що використовуються в системах «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», які визначаються договором між банком та клієнтом, а також містять відмітку про підпис таких платіжним документів платником за допомогою електронного підпису.

Водночас, сума здійснених платежів становить 50% загальної вартості товарів (можливість здійснення передоплати обумовлено в договорі), що відображено в проформі-інвойсі та інвойсі №. Крім того, в інвойсі № зауважено, що всі остаточні розрахунки за даної операцією мають бути здійснені до 06.05.2025.

Сторонами за договором №01/01/2025 не визначалось обов`язковою 100% попередня оплата товару, так як і не унормований розмір попередньої оплати за товар, який може визначатись на кожну поставку окремо згідного виставленого проформи-інвойсу.

Тому, доводи митного органу в цій частині, суд визнає безпідставними.

4. Ще однією підставою винесення відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості було те, що прайс-лист від 01.03.2025 №б/н без терміну дії ціни пропозиції.

З цього приводу суд вважає за необхідне зауважити, що прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами в договорі та обумовлюються відповідним інвойсом, відтак, відсутність відомостей про кінцевий термін дії пропозиції прайс-листа не є обґрунтованою підставою, як для витребування в декларанта додаткових документів, так і коригування з цієї причини митної вартості.

Верховний суд у постанові від 24.01.2019 у справі №826/2277/16 зазначив, що прайс-лист є документом довільної форми і чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Такі правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14 та від 02.03.2021 у справі №380/842/20.

Відповідачем не зазначено про те, яким чином надання прайс-листів без зазначення кінцевого терміну дії пропозиції, виданих саме виробником, ставить під сумнів достовірність визначеної ним вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листах інформація щодо вартості одиниці товару відповідає вартості, що визначена у інвойсах.

Положеннями пункту 4 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Позивач за змістом позовної заяви просив суд врахувати, що сторони самостійно вправі визначати форму, зміст договору та комерційних документів, а з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності та на принцип свободи договору митним органам заборонено втручатися у діяльність сторін зовнішньоекономічного договору шляхом неврахування наданих до митного оформлення відомостей у якості інвойсу (специфікацій) з причин наявності чи відсутності у них певних відомостей та реквізитів чи неналежної їх форми складення.

За вказаних обставин, суд погоджується з позицією позивача, що з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі терміну дії, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

Окрім того, прайс-лист не є тим обов`язковим документом, який підтверджує митну вартість товарів. Обов`язкове подання прайс-листа частиною 2 статті 53 МК України не передбачено. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного суду від 08.07.2019 у справі №804/6217/15 та від 25.06.2020 у справі №П/811/687/16.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, а тому суд вважає, що вказані розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару.

Відтак, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, тому суд зазначає, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

При цьому, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

За таких обставин суд відхиляє доводи відповідача про те, що тягар доказування заявленої митної вартості покладається на декларанта.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Водночас, відповідач не довів, що надані декларантом документи були неповними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була фактично сплачена позивачем за товар в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору.

Суд наголошує на тому, що в частині 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Вказана позиція щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах висловлена в постанові Верховного Суду від 23.10.2021 у справі №815/4821/16.

Тому наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі №1140/3242/18, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при ухваленні рішення у даній справі.

На переконання суду відповідач належними та допустимими доказами не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні товару, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, всупереч імперативної вимоги закону. Отже, відповідно до наявних у справі доказів досліджених судом, відповідач взагалі не мав передбачених частиною 3 статті 53 МК України підстав для витребування у позивача додаткових документів.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про те, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 12.03.2025 №UA204020/2025/000016/1 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині 2 статті 2 КАС України, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень. У свою чергу, картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.03.2025 №UA204020/2025/000153 сформована на підставі вказаного рішення про коригування митної вартості товарів, яке визнане судом протиправним, також є протиправною і підлягає скасуванню.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

За приписами частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову.

5. Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо протиправності винесених відповідачем рішень, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 2422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Рівненської митниці відповідно до правил статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного підприємства «АРТ» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення про коригування митної вартості товарів - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Рівненської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000153.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 12.03.2025 №UA204020/2025/000016/1.

Стягнути на користь Приватного підприємства «АРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Приватне підприємство "Арт" (місцезнаходження: вул. Івана Франка, 37, с-ще Клевань, Рівненський р-н, Рівненська обл., 35312; );

Відповідач: Рівненська митниця (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 104, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК