Справа № 460/7544/25
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
29 квітня 2025 року м. Рівне №460/7544/25
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Поліщук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), про:
визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відпускного квитка на лікування ОСОБА_1 ;
визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо зняття з усіх видів забезпечення ОСОБА_1 ;
визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 в частині визнання ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив військову частину;
скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2025 № 84 щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , як такий що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 потребує подальшого лікування;
зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати відпускний квиток на лікування ОСОБА_1 негайно через систему електронного документообігу на ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити військове утримання та виплати додаткову винагороду у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, оскільки позивач перебуває та в подальшому потребує стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я, - з дня отримання такого поранення з 01.11.2024, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та перебуває у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, ОСОБА_1 в сумі 458000,00 грн (чотириста п`ятдесят вісім тисяч гривень, 00 коп.).
28.04.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення адміністративного позову шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 негайно надати відпускний квиток на лікування ОСОБА_1 через систему електронного документообігу, який передати через ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до моменту винесення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що з 25.07.2024 позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації. 01.11.2024 позивач отримав поранення під час виконання бойового завдання внаслідок ураження баражуючим боєприпасом з боку сил противника. У період з 01.11.2024 по 27.02.2025 позивач перебував на лікуванні. 03.03.2025 позивачу видано довідку військово-лікарської комісії від 03.03.2025 № 3582 про те, що він потребує відпустки для лікування після травми терміном на 30 календарних днів та потребує тривалого лікування протягом 120 календарних днів. Того ж дня, 03.03.2025 позивачем надіслано рапорт до військової частини НОМЕР_1 через госпітальну військову частину НОМЕР_2 про надання йому відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на підставі вказаної довідки військово-лікарської комісії, а також надання відпускного квитка, який просив направити через систему електронного документообігу на ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, військова частина НОМЕР_1 запитуваний відпускний квиток позивачу не надала. Натомість, як встановлено адвокатом, на підставі наказу командира військової частини від 01.03.2025 № 84 позивача рахують таким, що самовільно залишив військову частину. Адвокат зазначає, що в м`яких тканинах тіла позивача (на рівні нижньої щелепи по лівому краю) визначаються сторонні тіла металевої щільності діаметром до 5 мм, які не були вилучені під час хірургічного втручання, оскільки це несе загрозу кровотечі і як наслідок може призвести до смерті, тому лікарями було прийнято рішення, що таку операцію доцільно провести пізніше в часі, а не відразу після поранення. При цьому, станом на день подання заяви про забезпечення позову стан здоров`я позивача погіршується. Заявник вказує, що в даному випадку вирішується питання життя та здоров`я позивача і невжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості відновлення порушеного права позивача, оскільки він в будь-який момент може померти. Таким чином, на думку представника позивача, забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища прав та обов`язків позивача до розгляду справи по суті.
29.04.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову. Так, представник відповідача вказує на те, що матеріали заяви не містять жодних доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.
За правилами частини першої статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною другою статті 154 КАС України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Таким чином, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні здійснюється виключно у разі, якщо матеріали адміністративної справи та заяви про забезпечення позову перешкоджають можливості об`єктивного розгляду заяви без участі сторін.
Проте, у даному випадку, дослідивши матеріали адміністративного позову та заяви про забезпечення позову, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість заяви про забезпечення позову, враховуючи наведені позивачем (його представником) підстави для вжиття таких заходів, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Рішенням Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

За приписами частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою статті 151 КАС України визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18 та від 13.07.2023 у справі № 640/16003/22.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими (репутаційними, службовими, іншими) наслідками.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі № 580/244/23.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, оцінюючи доводи та аргументи заявника, суд зауважує, що вони не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Зокрема, на думку представника позивача, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити поновлення порушених прав позивача з підстав наявності загрози його життю та погіршення стану здоров`я.

Разом з тим, ні до позовної заяви, ні до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів, на підставі яких суд може оцінити актуальний стан здоров`я позивача, тобто обставину якою адвокат обґрунтує необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Натомість, усі надані стороною позивача медичні документи стосуються періоду перебування позивача на лікуванні з 01.11.2024 по 27.02.2025.

Також, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування та доказів з приводу того, що отримання позивачем медичної допомоги не можливе без зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати до ІНФОРМАЦІЯ_1 відпускного квитка на лікування ОСОБА_1 .

Інших доводів, які б дозволяли суду дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно з положеннями статті 150 КАС України, є підставою для забезпечення позову, зміст заяви не містить.

Окремо суд зауважує, що адвокат просить забезпечити позов у спосіб, що за своєю суттю є вирішенням однієї із заявлених позовних вимог.

Відтак, у разі забезпечення позову в спосіб, про який просить представник позивача, суд фактично ухвалить рішення в частині позовних вимог без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та суперечить меті інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Суд зауважує, що інститут забезпечення адміністративного позову є механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З системного аналізу наведених вище процесуальних норм слідує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, суд зауважує, що безумовно, рішення, дії або бездіяльність суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів правовідносин. Це може завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Однак, відповідно до статті 150 КАС України, зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18 від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18, від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19 та від 29.01.2020 у справі № 280/4367/19.

Враховуючи наведене, зміст заяви про забезпечення адміністративного позову та додані до неї докази не дозволяють суду дійти переконливого висновку про існування обставин, які у відповідності до положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 29.04.2025.

Суддя Ольга ПОЛІЩУК