Справа № 620/13884/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Житняк Л.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Справа № 620/13884/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в

Запорізькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України в

Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач - 2), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.10.2024 №36 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 22.01.1992 по 15.11.1999 у ПрАТ А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» на посаді машиніста потоково-механізованих сигаретних ліній та машин та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 02.10.2024.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що обрані Відповідачем мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Також Позивачка стверджувала, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, які містять розбіжність зокрема у визначенні віку. При цьому, суд зазначив, що застосуванню підлягає найбільш сприятливий підхід.

Щодо наявності у Позивачки пільгового стажу, суд зазначив, що за період роботи з 22.01.1992 по 15.11.1999 була проведена атестація робочих місць, що підтверджується наявними у справі доказами. Крім того, посада зазначена в довідці №1234/24 ПО від 23.09.2024 відповідає посаді в постанові від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36, від 24.06.2016 №461.

Отже, суд дійшов до висновку, що період роботи з 22.01.1992 по 15.11.1999 на посаді машиніста потоковомеханізованих цигарко-сигаретних ліній та машин дає право на призначення пенсії згідно Списку № 2.

При цьому, суд першої інстанції наголосив, що невірне зазначення постанови та не повна підстава видачі довідки (відсутня інформація про наявність (відсутність) відпусток за власний рахунок, прогулів, страйків, ритмічність роботи підприємства), не позбавляє права на зарахування вищевказаного пільгового стажу, так як в обох постановах зазначено посаду машиніста потоково-механізованих цигарко-сигаретних ліній та машин.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач 1 - ГУ ПФУ в Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, стверджуючи, що на час звернення за призначенням пенсії 02.10.2024 Позивачка не досягла пенсійного віку, встановленого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, Апелянт зазначає, що в межах спірних правовідносин відсутня колізія законодавства, оскільки межі застосування положень закону № 1788 є визначеними.

При цьому, Апелянт відзначає, що спірний період роботи з 22.01.1992 по 15.11.1999 під час звернення з заявою про призначення пенсії не було підтверджено у встановленому законом порядку шляхом надання уточнюючої довідки згідно з вимогами п. 20 Порядку № 637, оскільки видана довідка не відповідає додатку 5 до Порядку № 637. Відповідні відомості в трудовій книжці також відсутні.

Також Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначаючи, що територіальним органом Пенсійного фонду України, уповноваженим на виконання рішення суду, може бути визначено судом лише Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як просила Позивачка у позовній заяві.

Крім того, ГУ ПФУ в Запорізькій області відзначає, що вимога про зобов`язання призначити пенсію є формою втручання в дискреційні повноваження Відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому є протиправною і не підлягає задоволенню.

В обгрунтування своєї позиції Апелянт посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах, зокрема, від 04.04.2019 у справі № 204/362/17, від 06.03.2018 №754/14898/15-а, від 01.10.2019 № 804/3646/18, від 21.12.2019 № 663/574/17.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 та від 12.03.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню в частині з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,

02.10.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та доданими до заяви документами, яка була розглянута за екстериторіальним принципом спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачка в період з 22.01.1992 (наказ від 22.01.1992 №21-к) до 24.12.2021 (наказ від 23.12.2021 №720-к) працювала машиністом потоковомеханізованих сигаретних ліній та машин.

Крім того, за період роботи з 22.01.1992 по 15.11.1999 де пільговий стаж позивача складає 7 років 9 місяців 25 днів, була проведена атестація робочих місць, що підтверджується довідкою Управлінням праці та зайнятості населення Чернігівської обласної державної адміністрації Державна експертиза умов праці від 11.01.2000 № 04/9 з додатком згідно Списку від 16.11.1999, наказом ПрАТ «АТ Тютюнова компанія В.А.Т.-Прилуки» 09.09.2019 № 131, наказом ПрАТ «АТ Тютюнова компанія В.А.Т.-Прилуки» 18.11.1994 №77, довідкою ПрАТ «АТ Тютюнова компанія В.А.Т.-Прилуки» від 12.05.1994 №192 та довідкою Управлінням праці та зайнятості населення Чернігівської обласної державної адміністрації Державна експертиза умов праці від 12.10.1999 №04/392.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.10.2024 №36 позивачу відмовлено у призначенні пенсії згідно положень п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та відповідного віку.

В рішенні від 09.10.2024 №36 Відповідач-2 зазначає, що за доданими документами страховий стаж позивача становить 35р.1м.1дн, пільговий стаж відсутній. Також Відповідач-2 зазначає, що не зараховано до пільгового стажу період роботи з 22.01.1992 по 15.11.1999, оскільки пільгова довідка від 23.09.2024 №1234/24 не відповідає додатку №5 Порядку №637, а саме в довідці не вірно зазначено постанову, не повна підстава видачі довідки (відсутня інформація про наявність (відсутність) відпусток за власний рахунок, прогулів, страйків, ритмічність роботи підприємства). Посада зазначена в довідці не відповідає посаді в постанові від 11.03.1994 №162. Пільгова довідка потребує доопрацювання.

8. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII),

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01 січня 2004 року таким законом є, насамперед, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції від 02.03.2015 №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно з пунктом 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Таким чином, і після набуття чинності нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правила призначення пенсій за списком №2 регламентувались пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11 жовтня 2017 року), яким текст Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Між тим, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII».

Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам…».

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та пункт 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Мінпраці від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

У зазначений період роботи діяв:

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 Розділ ХХІІ. Харчова промисловість, п.5 Тютюнове виробництво і виробництво тютюну, п.п.2240500а-14048 були передбачені посади (Список №2) машиністи потоковомеханізованих цигарко-сигаретних ліній і машин;

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 розділ ХХІІ, підрозділ 5 Тютюнове виробництво та виробництво відновленого тютюну позиція 22.5.1а, були передбачені посади (Список №2), машиністи потоково-механізованих цигарково-сигаретних ліній та машин;

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 розділ ХХІІ, пункт 5 підпункт 22.5.1а були передбачені посади (Список №2), машиністи потоковомеханізованих цигарково-сигаретних ліній та машин.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Висновки суду апеляційної інстанції.

9. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими нормами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону № 2148-VIII.

10. Разом з тим, далі, Рішенням КС України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

У цьому ж Рішенні КС України роз`яснив, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».

11. При цьому, колегія суддів відзначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 по справі № 360/3611/20 дійшла до висновку, що застосуванню підлягають норми Закону № 1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020, а не Закону № 1058-IV.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

12. Водночас, як убачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах Відповідач-1 при прийнятті спірного рішення керувався приписами статті 114 Закону № 1058-IV, тобто надав перевагу найменш сприятливому для Позивачки підходу, внаслідок чого їй було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

13. У постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18 Великою Палатою Верховного Суду з посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

14. За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи чи зменшення пенсійного віку, має застосовуватися у порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.

15. Отже, правовою підставою для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788-XII, є досягнення 50 років та наявність стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 10 років на роботах за Списком № 2.

16. Оскільки, як зазначив сам Апелянт у спірному рішенні, вік Позивачки - 52 роки 5 днів, колегія суддів приходить до висновку про досягнення ОСОБА_1 достатнього пенсійного віку для призначення спірної пенсії.

17. Щодо наявності у Позивачки пільгового стажу, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, надаючи оцінку доводам Апелянта, колегія суддів відзначає, що відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Мінпраці від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 зазначеного Порядку визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

18. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , Позивачці, зокрема:

- 22.01.1992 було присвоєно 3 розряд машиніста потоковомеханізованих цигарково-сигаретних ліній та машин…;

- 03.05.1993 - у зв`язку зі створенням КП «Прилуцька тютюнова фабрика» та фірмою ВАТ «Індастріз» компані «»ВАТ - Прилуки» тютюнова компанія А/Т» заключений контракт від 03.05.1993 на роботу в компанії на посаді машиніста потоковомеханізованих цигарково-сигаретних ліній та машин тютюново-сигаретного цеху по 9-му розряду.

19. Отже, відомості трудової книжки Позивачки підтверджують факт її роботи на посаді машиніста потоковомеханізованих цигарково-сигаретних ліній та машин, що передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

20. Крім того, колегія суддів відзначає, що у довідці №1234/24 ПО від 23.09.2024 чітко зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на посаді машиністом потоковомеханізованих сигаретних ліній та машин та виконувала роботи, пов`язані зокрема з: виготовленням та укладанням в пачки або коробки цигарок, сигар на потоковомеханізованих цигарково-сигаретних лініях та агрегатах.

21. З огляду на викладене вище, колегія суддів не приймає до уваги доводи Апелянта про те, що посада, на якій перебувала Позивачка, не відповідає посаді в постанові від 11.03.1994 № 162, а також про відсутність відомостей про її роботу повний робочий день як такі, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами у своїй сукупності.

22. Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, за період роботи з 22.01.1992 по 15.11.1999 була проведена атестація робочих місць, за наслідками якої підтверджено право на пільгове призначення пенсії за списком №2 за посадою машиніста потоковомеханізованих цигарково-сигаретних ліній та машин.

23. Вказані обставини підтверджуються як записами №6 та №7 у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 , так і довідкою Управління праці та зайнятості населення Чернігівської обласної державної адміністрації Державна експертиза умов праці від 11.01.2000 № 04/9 з додатком згідно Списку від 16.11.1999, наказом ПрАТ «АТ Тютюнова компанія В.А.Т.-Прилуки» 09.09.2019 № 131, наказом ПрАТ «АТ Тютюнова компанія В.А.Т.-Прилуки» 18.11.1994 №77, довідкою ПрАТ «АТ Тютюнова компанія В.А.Т.-Прилуки» від 12.05.1994 №192.

24. Разом з тим, колегія суддів не приймає доводи Апелянта щодо невідповідності №1234/24 ПО від 23.09.2024 вимогам п.20 Порядку 637 та додатку №5 до нього, оскільки у зазначеній довідці вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Водночас, п. 20 Порядку №637 не передбачає зазначення у довідці про інформації про наявність/відсутність відпусток за власний рахунок, прогулів, страйків, ритмічність роботи підприємства.

25. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що Апелянтом безпідставно не враховано відомості трудової книжки ОСОБА_1 та уточнююча довідка №1234/24 ПО від 23.09.2024, які у своїй сукупності підтверджують факт роботи Позивачки у спірний період на посаді, передбаченій Списком № 2 повний робочий день.

26. Принагідно, судова колегія відзначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про адміністративну процедуру» саме на територіальні органи ПФУ як на адміністративний орган покладено обов`язок встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи.

27. Так, посилаючись на недоліки окремих довідок чи неповноту зазначених у таких довідках відомостей щодо обліку трудового стажу Позивачки, Відповідач 1 не був позбавлений можливості звернутися безпосередньо до роботодавця щодо підтвердження права Позивачки на зарахування спірного періоду роботи до її пільгового стажу.

28. Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає про їх необґрунтованість, оскільки спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало пенсійні документи Позивачки за її заявою і вирішувало питання щодо зарахування періодів роботи ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу і призначення пенсії.

29. Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання зарахувати періоди роботи та призначити позивачу пенсію є саме Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву Позивачки про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

30. Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, після скасування спірного рішень, зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу спірні періоди роботи за Списком №2.

31. При цьому, апеляційний суд зазначає, що наразі Відповідачем 1 не вирішувалося питання щодо достатності пільгового стажу роботи Позивачки для призначення їй спірного виду пенсії, з урахуванням зарахованого на підставі рішення суду у цій справі, а тому позовна вимога про зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», є передчасною і її задоволення буде втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.

32. При цьому, вирішуючи спір, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року справа № 826/8803/15 відповідно до якої, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

33. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що належним та достатнім способам захисту прав та законних інтересів Позивачки на цій стадіє правовідносин є зобов`язання Відповідача -1 повторно розглянути заяву Позивачки про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цій справі.

34. Аналізуючи всі доводи Апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

35. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

36. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

37. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області підлягає задоволенню частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року скасуванню в частині задоволення позовних вимог про призначення спірної пенсії, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню частково.

??????????Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,?

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.10.2024 та ухвалити постанову, якою адміністративний позов у цій частині - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02.10.2024 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 30 квітня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев