Справа № 352/1365/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 352/1365/24 пров. № А/857/5386/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці,

на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2025 року (суддя Хоминець М.М., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Івано-Франківськ, дата складання повного рішення 28.01.2025),

в адміністративній справі №352/1365/24 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці,

про скасування постанови та закриття провадження у справі,

встановив:

У травні 2024 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці, в якому просив: 1) визнати незаконною та скасувати постанову Львівської митниці у справі про порушення митних правил № 0406/20900/24 від 23.04.2024 року; 2) закрити адміністративне провадження в даній справі.

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, у суді першої інстанції подав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23.01.2025 позов задоволено. Скасовано постанову № 0406/20900/24 у справі про порушення митних правил від 23 квітня 2024 року в. о. заступника начальника - начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Хомутянського Віталія Володимировича про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості переміщених через митний кордон України товарів на суму 53902,90 грн.. Закрито справу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 .

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом ухвалено рішення, висновки якого не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України) та які переміщуються громадянами. Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами справи про порушення митних правил, в їх сукупності та взаємозв`язку. Не погоджується скаржник з висновком суду першої інстанції, що щодо сумніву об`єктивності висновку Львівського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України, на якому базується оскаржувана постанова, оскільки вартість товарів визначена відомчою експертною установою Держмитслужби України, при цьому віддаючи перевагу висновку експерта Івано-Франківського відділення судових експертиз Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23.07.2024 № 425/24-28. Вважає апелянт, що висновок суду про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України є безпідставним і хибним.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи таку необґрунтованою. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

30.03.2024 головним державним інспектором кінологом ВКЗ УБК та ПМП Львівської митниці щодо ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0406/20900/24, передбачених ч.2 ст.471 МК України (а.с. 10).

Згідно протоколу, установлено, що 30.03.2024 близько 18:00 год. громадянин України ОСОБА_1 на автомобілі марки «ТОУОТА», модель «COROLLA» р.н. НОМЕР_1 , прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія, через пункт пропуску «Краковець - Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля, у багажному відділені без ознак приховування, було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: шкарпетки в асортименті, у кількості 1200 пар., т/м: «АLINА». Виробництво - Китайська Народна Республіка. Нові; шкарпетки в асортименті, у кількості 880 пар., т/м: «АРОLLОN». Виробництво - Китайська Народна Республіка. Нові; шкарпетки в асортименті - 150 пар., т/м: «РеіQі1е». Виробництво - Китайська Народна Республіка. Нові; штани жіночі в асортименті, у кількості 48 шт., т/м: «АLINА». Виробництво - Китайська Народна Республіка. Нові; штани (лєгенси) жіночі в асортименті, у кількості 96 шт., т/м: «АLINА». Виробництво - Китайська Народна Республіка, нові.

Під час усного опитування гр. ОСОБА_1 повідомив, що не знав митних правил, у письмових поясненнях від 30.03.2024 зазначив, що даний товар віз собі і своїй родині.

Постановою Львівської митниці Державної митної служби України від 23.04.2024 у справі про порушення митних правил №0406/20900/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 30 відсотків вартості вилучених товарів на суму 53902,90 грн (а.с. 13, 152).

Не погоджуючись і вказаною постановою про порушення митних правил, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Частиною другою статті 471 МК України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про порушення митних правил за ч.2 ст.471 МК України, а саме, не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються (пересилаються) ним через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) каналом, позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор), та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 30 відсотків вартості вилучених товарів у сумі 53902,90 грн..

Відповідно до ст.366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином, каналом позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), є декларування шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених Митним кодексом України.

Особисті речі та товари, що не перевищували неоподатковану норму для громадян, і переміщувалося через митний кордон України гр. ОСОБА_1 було пропущено на митну територію України.

Встановлено, що 23.04.2024 під час розгляду справи про порушення митних правил представником ОСОБА_1 , адвокатом Ляшкевичем А.М., у Львівську митницю було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копію фактури №004/04/2024 від 02.04.2024 щодо вартості тимчасово вилученого товару та відповідно при розгляді справи прийняти до уваги вартість товару згідно вказаної фактури, що становить 23212,00 гривень.

Однак митним органом вказане клопотання задоволено не було і копію фактури №004/04/2024 від 02.04.2024 не прийнято до уваги при прийнятті рішення у справі про порушення митних правил, оскільки 30.03.2024 при перетині митного кордону України та під час складення протоколу про порушення митних правил №0406/20900/24 ОСОБА_1 не було надано митному органу будь-яких документів, які б підтверджували вартість виявлених у нього незадекларованих товарів.

Митний орган зауважив, що дата видачі вказаної копії фактури зазначена - 02.04.2024 та на ній проставлено підпис особи ОСОБА_1 , тобто факт видачі рахунку-фактури відбувся після 30.03.2024, а саме після дати переміщення ОСОБА_1 незадекларованих товарів на митну територію України, тому її походження викликало сумніви і така не могла бути визнана належним та допустимим доказом при розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст.374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до ст.197 МК України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Нормами ч.4 ст.374 Митного кодексу України встановлено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті (сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг), але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян.

Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 357 МК України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 515 МК України визначено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Відповідно до ст. 516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Згідно пункту 3 Положення про Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень (СЛЕД) Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.

Суд встановив, що з метою визначення вартості товару, у відповідності до норм ст.ст. 515 - 516 МК України, посадовими особами митниці у справі про порушення митних правил з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення було призначено та проведено товарознавчу експертизу товару, який позивачем переміщувався через митний кордон України та відповідно до ст. 374 МК України міг перевищувати неоподатковану норму.

Проведення вказаної експертизи було доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України.

Відповідно до висновку № -0103 від 15.04.2024, складеного експертом І. Мельниченком Львівського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України, вартість речей, наданих на дослідження, зокрема: шкарпеток жіночих марки «Alіnа» 1200 пар становить 67920 грн, шкарпеток чоловічих марки «Apollon» 880 пар становить 27104 грн, шкарпеток чоловічих марки «PeiQile» 150 пар становить 4620 грн, штанів жіночих марки «Alіnа» 48 штук становить 28339,20 грн, легінсів жіночих марки «Alіnа» 96 штук становить 51693,12 грн. Загальна вартість предметів порушення митних правил згідно висновку СЛЕД Держмитслужби №-0103 від 15.04.2024р. становить 179676,32 гривень (а.с.56).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції піддав сумніву об`єктивність висновку Львівського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України, на якому базується оскаржувана постанова, оскільки вартість товарів визначена відомчою експертною установою Держмитслужби України. При цьому суд віддав перевагу висновку експерта Івано-Франківського відділення судових експертиз Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23.07.2024 № 425/24-28, вважаючи такий висновок більш достовірним та об`єктивним, таким, який відповідає дійсності.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з врахуванням такого.

Нормами ст. 487 Митного кодексу України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано питань, пов`язаних із проведенням будь-яких експертиз, однак ці питання напряму врегульовані Митним кодексом України (ст.515 - 516 МК України).

Водночас, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 року № 4038-ХІІ, судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

З наведеного слідує, що в межах провадження у справі про порушення митних правил з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення справи, може бути призначена не судова експертиза, а спеціалізована, яка проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, яким є Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

Згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби №-0103 від 15.04.2024, такий складений експертом Мельниченком І., який володіє достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам закону.

Таким чином, висновок експерта СЛЕД Держмитслужби №-0103 від 15.04.2024р., як уповноваженого органу, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом у справі про порушення митних правил.

Натомість висновок експерта Івано-Франківського відділення судових експертиз Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23.07.2024 №425/24-28 підлягає сумніву, оскільки такий експерт не мав доступу до об`єктів експертизи, не повідомляв про проведення такої експертизи митний орган, у якому ці об`єкти зберігаються.

Щодо врахування судом першої інстанції того, що під час переміщення 30.03.2024 ОСОБА_1 через митний кордон України в транспортному засобі «Тоуоtа» р.н. НОМЕР_1 , разом з ним переміщувалася його дружина ОСОБА_2 , то слід врахувати, що матеріалами справи підтверджується, що позивач декларував себе як одноосібний власник переміщуваного ним товару.

За встановленого колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), та які переміщуються громадянами. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.2 статті 471 МК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що вина позивача у вчиненні розглядуваних порушень митних правил (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), підтверджується належними і допустимими доказами.

При тому помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що оскаржена позивачем постанова відповідача являється протиправною по причині відсутності доказів вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи проведено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків викладених у рішенні суду першої інстанції фактичним обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, що у відповідності до вимог статті 317 КАС України є підставою для його скасування та ухвалення нової постанови суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задоволити.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2025 року в адміністративній справі №352/1365/24 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови та закриття провадження у справі скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 28.04.2025 року