Справа № 816/4779/15
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 816/4779/15 Суддя першої інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Масловській К.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» до Головного управління ДПС у Полтавській області, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії та стягнення суми бюджетного відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» (далі - позивач, ТОВ «ПК «Газвидобування») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві (у подальшому заміненої правонаступником - Головним управлінням ДПС у Полтавській області (далі - відповідач-1, ГУ ДПС у Полтавській області)), Головного управління ДФС у Полтавській області (заміненого на належного відповідача - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач-2, Східне МУ ДПС по роботі з ВПП)), Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області (заміненого на належного відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач-3, ГУ ДКС України у Дніпропетровській області)), в якому, з урахуванням заяв про зміну предмета позову, просило:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Полтавській області щодо повернення з Державного бюджету суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «ПК «Газвидобування» за червень 2010 року у розмірі 988 723,50 грн;

- стягнути з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь ТОВ «ПК «Газвидобування» заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за червень 2010 року у розмірі 988 723,50 грн.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 28.03.2016 адміністративний позов задовольнив частково. Зобов`язав Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення з бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» надмірно сплаченої суми податку на додану вартість. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 31.05.2016 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 залишив без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.11.2019 касаційні скарги Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» задоволено частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі № 816/4779/15 скасовано.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що судами не було достовірно встановлено природу заявленої позивачем до повернення суми податку на додану вартість у розмірі 988 723,50 грн та її складові. Не надано жодної правової оцінки доводам відповідача-1 про те, що вона складається із суми податку на додану вартість у розмірі 659 149,00 грн, яка фактично відшкодована товариству, а також штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 329575,00 грн, що підтверджується в тому числі наявним у матеріалах справи податковим повідомленням-рішенням від 03.11.2010 № /0.

Не з`ясовано також, чи сплачена товариством зазначена сума штрафних (фінансових) санкцій до бюджету та, як наслідок, наявність у неї ознаки надмірно сплаченої внаслідок скасування податкового повідомлення-рішення від 03.11.2010 № /0 в судовому порядку.

Не перевірено судами попередніх інстанцій й дотримання платником при поданні відповідної заяви вимог пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020, адміністративний позов залишено без розгляду з підстав пропуску позивачем 1095-денного строку звернення до суду.

Постановою Верховного Суду від 25.03.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 у справі № 816/4779/15 скасовано. Справу № 816/4779/15 направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що у 2015 році, після набрання судовим рішенням законної сили - 14.07.2015 у справі №2а-5855/10/1670 (яка розглядалася судами у продовж періоду з 12.11.2010 по 14.07.2015), у позивача виникло право звернення до суду, у зв`язку із не вчиненням дій податковим органом, безпосередньо пов`язаних із наданням до органу державного казначейства висновку про суму податку на додану вартість в розмірі 988 723,50 грн, що підлягає відшкодуванню з бюджету, достовірність якої перевірено контролюючим органом та правомірність якої підтверджено судовими рішеннями.

Зважаючи порядок та строки, встановлені п. 200.15 ст. 200 ПК України, Верховний Суд зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій в аспекті наведених вище обставин, при вирішенні питання строку звернення до адміністративного суду не з`ясовували дату отримання податковим органом ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 у справі №2а-5855/10/1670. У зв`язку з цим, загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду обчислюється позивачем з дня набрання судовим рішенням законної у справі №2а-5855/10/1670 тобто з 14.07.2015 (дня, коли позивач довідався або міг довідатись про порушення свого права).

Так, у справі №2а-5855/10/1670 рішення суду набрало законної сили - 14.07.2015, адміністративний позов подано - 21.12.2015, при цьому шестимісячний строк звернення до суду спливає - 14.01.2016, що в свою чергу повністю виключає пропуск позивачем строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2021, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021, справу передано до Окружного адміністративного суду міста Києва на розгляд за територіальною підсудністю.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2022 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області щодо повернення з Державного бюджету суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «ПК «Газвидобування» за червень 2010 року в розмірі 988 723,50 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь ТОВ «ПК «Газвидобування» заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за червень 2010 року у розмірі 988 723,50 грн.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання бюджетного відшкодування спірної суми податку на додану вартість, оскільки податкове повідомлення-рішення, що було підставою для зменшення відповідної суми з урахуванням штрафних санкцій, було скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили 14.07.2015 та є відправною точною обчислення строку звернення до суду із вказаним позовом. Крім того, з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №826/7380/15, суд зазначив, що саме стягнення спірної суми з Державного бюджету України є повним та ефективним способом захисту порушених право ТОВ «ПК «Газвидобування».

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки фактичним обставинам справи, оскільки не враховано, що податкове повідомлення-рішення, яке скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили 14.07.2015, не охоплювався період перевірки декларування сум бюджетного відшкодування червень 2010 року, що свідчить про помилковість ототожнення судом суми, визначеної у податковому повідомленні-рішенні, і суми, заявленої до бюджетного відшкодування відповідно до уточнюючого розрахунку. Наголошує на неправильному застосуванні судом норм п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у поєднанні з приписами ст. 99 КАС України (у редакції до 15.12.2017) та неврахуванні положень ст. 102 ПК України, а відтак пропуску позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом.

Крім того, не погоджуючись із згаданим вище рішенням суду, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що всупереч висновків суду оскільки на момент прийняття податкового повідомлення-рішення (скасованого судом 14.07.2015) суми, заявлені до відшкодування за попередні періоди фактично були відшкодовані позивачу у повному обсязі, то відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у порядку календарної черговості сума у розмірі 988 723,50 грн в автоматичному режимі зменшила суму, заявлену до відшкодування у декларації за червень 2010 року. А тому залишок невідшкодованих сум податку на додану вартість у позивача відсутній. Зауважує, що повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 659 149,00 грн мало б наслідком повторне перерахування коштів з бюджетного рахунку на банківський рахунок платника податків за умови, що сума фактично відшкодованого податку позивачем до бюджету не поверталася. Окремо звертає увагу, що судом не було враховано зміну позивачем протягом розгляду цієї справи як періоду декларування (з 2008-2009 років на 2010 рік) та суми податку на додану вартість з 659 149,00 грн на 988 723,50 грн. Окрім наведеного підкреслює, що про порушення свого права позивач дізнався або повинен був дізнатися 03.05.2011, що свідчить про те, що подання цього позову 21.12.2015 мало місце поза межами встановлених КАС України та ПК України строків.

У відзиві на апеляційні скарги ГУ ДКС України у Дніпропетровській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано алгоритм повернення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, якому передує складає та подання податковим органом відповідного висновку. Зазначає, що суд не врахував пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, а також залишив поза увагою, що будь-яких прав позивача відповідачем-3 не порушувалося.

Відзивів на апеляційні скарги від інших учасників справи не надійшло.

За змістом ч. 1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 29 квітня 2025 року.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20.07.2010 ТОВ «ПК «Газвидобування» подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до декларації), в якій позивач просив відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетне відшкодування у сумі 17 719 233,00 грн, що визначене у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року, перерахувати на відповідний рахунок у банку.

У період з 12.08.2010 по 26.08.2010 ДПІ у м. Полтаві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ПК «Газвидобування» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок у банку за червень 2010 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01.03.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 30.09.2009, з 01.12.2009 по 31.12.2009 з 01.01.2010 по 31.03.2010. Висновки перевірки зафіксовані в акті від 16.09.2010 №8527/23-6/31354329.

Так, за результатами вищезазначеної перевірки із загальної суми, заявленої до відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 17 719 233,00 грн, встановлено завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 248 945,00 грн, про що складено податкове повідомлення-рішення від 30.09.2010 №/0, яке платником податків не оскаржувалося.

Щодо іншої частини суми у розмірі 17 470 288,00 грн зазначено про можливість її підтвердження після проведення перевірок по ланцюгу основних постачальників. Водночас, як встановлено судом першої інстанції, документального підтвердження результатів таких контрольних заходів до матеріалів справи не надано.

У подальшому, Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області проведено невиїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» з питань правомірності декларування сум податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню за період з 01.10.2007 по 31.03.2009, висновки якої викладені в акті від 26.10.2010 № 10085/23-5/31354329.

На підставі цього акта перевірки ДПІ у м. Полтава прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.11.2010 № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 659 149,00 грн (за січень 2008 року на суму 25 172 грн, за березень 2008 року - 2 199 грн, за квітень 2008 року - 7 367 грн, за червень 2008 року - 168 523 грн, за липень 2008 року - 35 800 грн, за серпень 2008 року - 17 885 грн, за жовтень 2008 року - 187 395 грн, за грудень 2008 року - 61 766 грн, за січень 2009 року - 153 042 грн) та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 329 575,00 грн.

На підставі листа ТОВ «ПК «Газвидобування» від 14.03.2011 зобов`язання у розмірі 988 724 грн, визначене податковим повідомленням-рішенням від 03.11.2010 № /0, погашено за рахунок зменшення на таку ж суму заявленого ТОВ «ПК «Газвидобування» бюджетного відшкодування.

Також матеріали справи свідчать, що 22.03.2011 позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за червень місяць 2010 року, а саме суми податку на додану вартість у розмірі 988 724 грн, яка, згідно довідки щодо залишку суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, виникла у звітному періоді «березень 2008 року».

Разом із уточнюючим розрахунком позивачем подано 22.03.2011 заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 988 724 грн за період, визначений у податковій декларації червень 2010 року.

У свою чергу, матеріали справи свідчать, що за наслідками неодноразового розгляду справи № 2а-5855/10/1670 постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015, податкове повідомлення-рішення від 03.11.2010 № /0 визнано протиправним та скасовано.

У зв`язку з викладеним 18.08.2015 ТОВ «ПК «Газвидобування» звернулося до ДПІ у м. Полтаві із заявою - листом №84, в якому, з підстав набрання законної сили судового рішення від 14.07.2015 у справі №2а-5855/10/1670, просило відновити в особовій картці з податку на додану вартість ТОВ «ПК «Газвидобування» списане раніше бюджетне відшкодування на суму 988 724 грн та вчинити передбачені законодавством дії щодо бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Водночас, як зазначив суд першої інстанції, такі дії ДПІ у м. Полтава не вчинено.

На переконання ГУ ДПС у Полтавській області та Східного МУ ДПС по роботі з ВПП, оскільки на момент прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.11.2010 № /0 суми заявлені до відшкодування за періоди, визначені у заяві про бюджетне відшкодування на дату подання 20.07.2010, фактично відшкодовані у повному обсязі, то відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у порядку календарної черговості сума по повідомленню-рішенню форми «В1» №/0 від 03.11.2010 у розмірі 988 723,50 грн в автоматичному режимі зменшила суму, заявлену платником до відшкодування по декларації за червень 2010 року.

Таким чином, на переконання контролюючих органів, згідно даних інтегрованої картки ТОВ «ПК «Газовидобування» залишок невідшкодованих сум ПДВ по періодам: січень 2008 року, березень - серпень 2008 року, жовтень 2008 року, грудень 2008 року, січень 2009 року (періоди, за які зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість актом від 26.10.2010 № 10085/23-5/31354329) відсутній.

Вважаючи, що ДПІ у м. Полтава протиправно не повернуто заявлене позивачем в уточненому розрахунку 22.03.2011 бюджетне відшкодування у сумі 998 724 грн, ТОВ «ПК «Газвидобування» звернулося до суду за захистом своїх прав з метою стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 998 723,50 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Згідно пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлено статтею 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 ПК України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов`язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Згідно п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до п. 200.9 ст. 200 ПК України форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом державної податкової служби.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно п. 200.11. ст. 200 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписи п. 200.12 ст. 200 ПК України визначають, що орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу, згідно п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, документальну позапланову виїзну перевірку проведено ДПІ у м. Полтаві з метою перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до декларації), в якій ТОВ «ПК «Газвидобування» просило відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» перерахувати на рахунок у банку бюджетне відшкодування у сумі 17 719 233,00 грн, що визначене у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року.

Зокрема, ДПІ у м. Полтаві прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.11.2010 №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації за червень 2010 року у розмірі 659 149,00 грн (за січень 2008 року на суму 25 172 грн, за березень 2008 року - 2 199 грн, за квітень 2008 року - 7 367 грн, за червень 2008 року - 168 523 грн, за липень 2008 року - 35 800 грн, за серпень 2008 року - 17 885 грн, за жовтень 2008 року - 187 395 грн, за грудень 2008 року - 61 766 грн, за січень 2009 року - 153 042 грн) та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 329575,00 грн.

Отже, як правильно зазначено Окружним адміністративним судом міста Києва, податкове повідомлення-рішення від 03.11.2010 №/0 стосувалося лише сум за періоди, зазначені у декларації, поданій 20.07.2010.

Водночас, 22.03.2011 ТОВ «ПК «Газвидобування» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок у декларації за червень 2010 року, а саме суми ПДВ у розмірі 988 724 грн, яка, згідно Довідки щодо залишку суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, виникла у звітному періоді «березень 2008 року».

Разом із уточнюючим розрахунком позивачем подано 22.03.2011 заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 988 724 грн за період, визначений у податковій декларації червень 2010 року.

У свою чергу, такий уточнюючий розрахунок позивачем подано після проведеної камеральної перевірки первісно заявленої позивачем суми до бюджетного відшкодування у декларації, поданій 20.07.2010, зокрема, яка охоплювала період «березень 2008 року», сума якого в уточненому розрахунку піддана позивачем зміні.

Проте, доказів проведення ДПІ у м. Полтаві у встановлені статтею 200 ПК України строки перевірок (камеральної чи документальної) саме уточнюючого розрахунку, поданого позивачем 22.03.2011, матеріали справи не містять.

Не вчинені такі дії контролюючим органом й після набрання законної сили судовим рішенням від 14.07.2015 у справі №2а-5855/10/1670, яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.11.2010 №/0, сума якого є ідентичною до заявленої позивачем в уточнюючому розрахунку від 22.03.2011. При цьому те, що сума 988 723,50 грн, заявлена до бюджетного відшкодування у заяві від 22.03.2011, є фактично сумою, зазначено у скасованому податковому повідомленні-рішенні, всупереч доводів апелянтів правильно встановлено судом першої інстанції, оскільки контролюючими органами не враховано, що на підставі листа ТОВ «ПК «Газвидобування» від 14.03.2011 зобов`язання у розмірі 988 724 грн, визначене податковим повідомленням-рішенням від 03.11.2010 № /0, було погашено за рахунок зменшення на таку ж суму заявленого ТОВ «ПК «Газвидобування» бюджетного відшкодування.

У свою чергу, з урахуванням того, що податкове повідомлення-рішення, яким зменшено задекларовану у податковій декларації за червень 2010 року, подану 20.07.2010, суму за березень 2008 року, скасовано, та з огляду на поданий позивачем уточнений розрахунок 22.03.2011 до податкової декларації за червень 2010 року, в якому визначено фактично оновлену суму ПДВ за березень 2010 року, то у ДПІ у м. Полтаві були підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, однак чого контролюючим органом зроблено не було, на чому правильно наголосив суд першої інстанції.

Враховуючи викладене, сума у розмірі 988 724 грн, заявлена позивачем в уточнюючому розрахунку від 22.03.2011, є узгодженою, та підлягає відшкодуванню, що не спростовано контролюючими органами в апеляційних скаргах.

За правилами пункту 200.12 статті 200 ПК України узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Механізм ведення Міністерством фінансів України інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Реєстр) визначає Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 (далі - Порядок №26).

Відповідно до пунктів 7, 9 та 12 Порядку №26 у разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДФС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Дані щодо бюджетного відшкодування органами Казначейства у порядку безспірного списання податку на додану вартість за судовими рішеннями надаються Казначейством для формування Реєстру окремо на наступний робочий день після здійснення такого відшкодування. ДФС відображає зазначену інформацію у Реєстрі.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45) (далі - Порядок №845).

За визначеннями, наведеними у пункті 2 Порядку №845, безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів; боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання; стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.

Відповідно до п. 6 Порядку №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Згідно пп. 6 п. 16 Порядку №845 органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку.

Пунктом 23 Порядку №845 передбачено, що стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної фіскальної служби.

Орган Казначейства надсилає після надходження зазначених документів до органу державної фіскальної служби запит щодо визначення розміру залишку невідшкодованих з державного бюджету сум податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування такого податку.

У разі коли на дату надходження виконавчого документа або у процесі його виконання розмір такого залишку зменшився, орган державної фіскальної служби узгоджує протягом п`яти робочих днів зазначений розмір із стягувачем, про що повідомляє органу Казначейства за встановленою формою.

Після закінчення строку узгодження розміру зазначеного залишку орган Казначейства передає виконавчий документ та інші документи, необхідні для його виконання, до Казначейства.

Казначейство здійснює в порядку черговості надходження виконавчих документів безспірне списання коштів державного бюджету в розмірі, встановленому судом або узгодженому органом державної фіскальної служби із стягувачем, та перераховує такі кошти на рахунок стягувача, зазначений у виконавчому документі або його заяві про виконання рішення про стягнення коштів.

Судом першої інстанції встановлено, що у довідці про суму залишку бюджетного відшкодування податку на додану вартість за звітний період ТОВ «ПК «Газвидобування» () вказано, що станом на 13.09.2022 залишок бюджетної заборгованості становить 988 723,50 грн основної заборгованості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками Окружного адміністративного суду міста Києва про те, що податковим органом допущено протиправну бездіяльність, яка виявилася у не вчиненні дій у неподанні органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню ТОВ «ПК «Газвидобування», на суму 988 723,50 грн за червень 2010 року, нараховану згідно уточнюючого розрахунку від 22.03.2011.

Судом апеляційної інстанції враховується, що алгоритм дій державних органів та їх взаємовідносини в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань регламентовано статтею 43 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а також Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженим, зокрема, відповідно до статті 43 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 30.12.2013 № 882/1188 (чинним на час виникнення спірних правовідносин).

За правилами пункту 43.5 статті 43 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та пункту 7 наведеного Порядку, положення яких перекликаються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, повернення з Державного бюджету України помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених податковим законодавством, є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а тому правильним способом захисту платника в таких обставинах є вимога про зобов`язання органу доходів і зборів до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обов`язків щодо надання органу казначейства висновку про повернення відповідних сум коштів із відповідного бюджету.

Натомість, як вже було зазначено вище, бюджетним відшкодуванням є відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 зазначено, що оскільки такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податку на додану вартість, ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача в такій ситуації, є стягнення з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь товариства заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Зважаючи на те, що розгляд цієї справи триває майже десять років, із врахуванням встановленого судом права ТОВ «ПК «Газвидобування» на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 988 723,50 грн, а також з метою забезпечення реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у Дніпропетровській області на користь ТОВ «ПК «Газвидобування» заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ у розмірі 988 723,50 грн, призведе до ефективного відновлення права платника податків.

У контексті наведеного колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі №804/14800/14.

Посилання апелянтів на те, що судом першої інстанції не було враховано факт пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом, який має обраховуватися з 03.05.2011, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду у справах №810/1925/16 (постанова від 14.05.2019) та №818/3843/15 (постанова від 14.11.2019), а не з 14.07.2015, як помилково зазначив суд першої інстанції, колегія суддів оцінює критично, оскільки у постанові від 25.03.2021 у цій справі Верховний Суд зазначив, що загальний шестимісячний строк звернення до суду із вказаним позовом обчислюється з дня набрання законної сили рішенням суду у справі №2а-5855/10/1670, тобто з 14.07.2015.

Щодо заявленого Східним МУ ДПС по роботі з ВПП клопотання про закриття провадження у справі відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 238 КАС України у зв`язку з ліквідацією ТОВ «ПК «Газвидобування» колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025 у справі №908/2556/24 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута - ТОВ «ПК «Газвидобування» () та приписано ліквідувати підприємство.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.04.2025 №1269806 запис №059001912 про припинення ТОВ «ПК «Газвидобування» () внесено 21.02.2025; підставою його вчинення визначено «ДР припинення ЮО у зв`язку з визнанням її банкрутом».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Доказів, що спірні правовідносини допускають правонаступництво у матеріалах справи відсутні та не були надані іншими учасниками справи.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Водночас, положеннями ч. 2 ст. 319 КАС України передбачено, що якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

З огляду на те, що Господарський суд Запорізької області ухвалою від 30.01.2025 у справі № 908/2556/24 ліквідував юридичну особу банкрута - ТОВ «ПК «Газвидобування», про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис від 21.02.2025 №059001912 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ТОВ «ПК «Газвидобування», а суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення 13.12.2022, тобто до державної реєстрації припинення юридичної особи, підстави для застосування ч. 1 ст. 319 КАС України та, як наслідок, закриття провадження у справі - відсутні.

Аналогічну за змістом позицію за подібних обставин висловив і Верховний Суд у постанові від 24.02.2025 у справі № 280/5332/19.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Повне рішення виготовлено 29 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків