Справа № 620/13727/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

Суддів Карпушової О.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі Масловській К.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Спецкомплект» до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівер Спецкомплект» (далі - позивач, ТОВ «Сівер Спецкомплект») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - відповідач-1, ГУ ДПС у Чернігівській області), Державної податкової служби України (далі - відповідач-2, ДПС України) про:

- визнання протиправним і скасування рішення Комісії Головного управління ДПС у Чернігівській області №10913091/45340651 від 16.04.2024 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), яким ТОВ «Сівер Спецкомплект» було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 20 від 28.11.2023 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість - 151620 грн, сума податку на додану вартість - 25270,00 грн;

- зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну № 20 від 08.11.2023 датою її фактичного подання - 05.12.2023.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 позов задоволено.

Крім того, у листопаді 2024 року ТОВ «Сівер Спецкомплект» звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просило стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України та ГУ ДПС у Чернігівській області на користь ТОВ «Сівер Спецкомплект» судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу, у розмірі по 7 500 грн з кожного відповідача.

Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 заяву представника позивача задоволено та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Спецкомплект» судові витрати (витрати на правничу допомогу) у розмірі 15 000 грн.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що з огляду на ч. 1 ст. 139 КАС України наявні правові підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень всіх понесених позивачем судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було взято до уваги доводи відповідачів щодо відсутності належної обґрунтованості заявленої до присудження суми та її очевидно завищеного розміру з огляду на незначну складність справи.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано копії:

- договору про надання правової допомоги від 16.02.2024 №16-02-24-п, в п. 5.2 якого закріплено, що вартість послуг з надання правової допомоги визначається згідно Рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 №119;

- додаткової угоди від 09.10.2024 №2 до договору про надання правової допомоги №16-02/24-п, за якою сторони домовилися, що гонорар адвоката за підготовку та подання до Чернігівського окружного адміністративного суду цього позову складає 15 000 грн, яку клієнт сплачує на розрахунковий рахунок адвоката протягом 3-ьох днів з моменту підписання даної угоди, а акт приймання-передачі виконаних робіт і/чи наданих послуг повинен бути підписаний сторонами не пізніше дня подання адміністративного позову;

- акту прийому-передачі виконаних робіт і/чи наданих послуг від 15.10.2024, в якому зазначено, що адвокатом виконані всі передбачені додатковою угодою від 09.10.2024 №2 роботи;

- платіжної інструкції від 15.10.2024 №304 про сплату ТОВ «Сівер Спецкомплект» на рахунок ОСОБА_1 коштів згідно акта від 15.10.2024 в сумі 15 000 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення ч. 3 ст. 134 КАС України закріплюють для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2022 у справі № 2040/6997/18 підкреслив, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У постанові від 10.11.2022 у справі № 640/24023/21 Верховний Суд також звернув увагу на те, положення КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Цим правом, як свідчать матеріали справи, ДПС України та ГУ ДПС у Чернігівській області скористалися, зазначивши у відзиві на позовну заяву про неспівмірність розміру витрат з огляду на незначну складність цієї справи, усталену судову практику щодо спірних правовідносин, а відтак непідтвердження неминучості понесення таких витрат саме у заявленому розмірі.

Разом з тим, як правильно зазначив апелянт, всупереч наведених вище вимог процесуального закону, судом першої інстанції жодної оцінки аргументам відповідачів щодо неспівмірності заявлених до присудження витрат на професійну правничу допомогу не надано, як і не перевірено їх на відповідність положенням ч. 9 ст. 139 КАС України. У зв`язку з цих колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як правильно зауважив апелянт, указана справа є справою незначної складності (малозначна). Обґрунтування неминучості і обов`язковості понесених позивачем витрат саме у такому розмірі, ТОВ «Сівер Спецкомплект» не надано. Підготовка позовної заяви з огляду на сталість судової практики, як обґрунтовано підкреслено ГУ ДПС у Чернігівській області та ДПС України у відзиві на позов, не вимагала витрачання в адвоката 28 годин часу.

Отже, за наведених вище мотивів суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу, який позивач просив компенсувати, не є обґрунтованим, співрозмірним та пропорційним до предмету спору.

Відтак, оскільки процесуальний закон наділяє суд повноваженнями з урахуванням клопотання іншої сторони зменшити належну до стягнення суду правничої допомоги, судова колегія з урахуванням встановлених вище обставин приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у спірному випадку підлягали зменшенню Чернігівським окружним адміністративним судом до 5 000 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що доводів щодо неправильності розподілу судових витрат відповідно до кількості відповідачів в апеляційній скарзі не зазначено, у зв`язку з чим перегляд додаткового рішення суду першої інстанції здійснювався у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ДПС у Чернігівській області.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, стягуючи за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на користь ТОВ «Сівер Спецкомплект» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, не надав оцінки їх співмірності, пропорційності, обґрунтованості і необхідності, а тому прийшов до передчасного висновку про наявність правових підстав для присудження таких витрат за рахунок податкового органу у згаданому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення не повно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення питання щодо розміру належних до присудження судових витрат.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - задовольнити частково.

Додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року - змінити у мотивувальній частині та викласти абзаци перший і другий його резолютивної частини у наступній редакції:

«Заяву представника позивача про вирішення питання по поверненню судових витрат по справі № 620/13727/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Спецкомплект» до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Спецкомплект» судові витрати (витрати на правничу допомогу) у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.».

В іншій частині додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Повне рішення виготовлено 29 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев