Справа № 420/1611/25
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1611/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.12.2023 № 265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 - судді у відставці, у розмірі: 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 - судді у відставці, у розмірі: 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Ухвалою від 22.01.2025 року залучено до участі у цій справі Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та наданий строк для подання до суду пояснень щодо позову .

Позов обґрунтований позивачем тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року у справі №420/3507/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2022 року про призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» з урахуванням встановлених у цьому рішенні обставин, а також висновків суду стосовно права ОСОБА_1 на отримання такої пенсії. 03.07.2024 року в підсистемі Автоматизована система виконавчого провадження, в розділі «Інші документи» завантажено заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про закінчення виконавчого провадження 74288383, а також рішення від 05.12.2023 року №265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 . Позивач зазначає про те, що оскільки годувальник ( ОСОБА_2 ) помер, його дружина, яка перебувала на його утриманні (що не заперечується відповідачами), має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної їй на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 3723-XII. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі №409/2218/17. Крім того в Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду України від 23 листопада 2023 року у справі №420/3507/23, суд апеляційної інстанції дійшов аналогічного висновку як і суд першої інстанції та заначив, що «Таким чином, оскільки ОСОБА_2 перебуваючи на посаді судді (стаж, на якій підлягає зарахуванню до державної служби) більше 20 років, помер, то його непрацездатна дружина, яка перебувала на його утриманні (що не заперечується відповідачем), має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст.37 Закону №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної їй на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію державного службовця у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №3723-XII.» Таким чином рішення від 05.12.2023 року про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області, є протиправним та підлягає скасуванню.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що годувальник ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та з 20.05.2013 року отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На час прийняття Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (09.07.2003 року) ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII визначала, що суддя, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII. Відповідно до цієї норми пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. На час виходу годувальника судді у відставку був чинним Закон України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», частина перша статті 138 якого передбачала, що судді, який вийшов у відставку при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Отже, суддя, виходячи у відставку, мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Крім того, він мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом №1058-IV. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI не визначав і не визначає зараз особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті. Законом № 3723 було передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п`ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною восьмою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала пенсію за цим Законом. Отже, утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за ст. 37 Закону № 3723, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника. За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII. Однак, Закон України №1058 не містить норми, яка б дозволяла замість пенсії за віком померлого годувальника застосовувати щомісячне довічне грошове утримання судді. Відповідач також зазначив про те, що пенсія згідно із Законом України «Про державну службу» ОСОБА_2 не призначалась, оскільки в годувальника згідно записів трудової книжки (дата заповнення 10.06.1969) відсутні періоди роботи на посадах державної служби. Окрім того, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено призначення пенсій у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи викладене, Головним управлінням прийнято рішення про відмову позивачці в перерахунку пенсії, яке ґрунтується на нормах чинного законодавства.

В поясненнях щодо суті спору третя особа зазначає про те, що на час виходу годувальника ОСОБА_2 у відставку був чинним Закон України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», частина перша статті 138 якого передбачала, що судді, який вийшов у відставку при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723 або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Отже, суддя, виходячи у відставку, мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Крім того, ОСОБА_2 мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом №1058. Закон №2453-VI не визначав і не визначає зараз особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті. Законом №3723 було передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п`ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону №1058. Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною восьмою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала пенсію за цим Законом. Отже, утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за ст. 37 Закону №3723, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника. За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто Позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723. Однак, Закон України №1058 не містить норми, яка б дозволяла замість пенсії за віком померлого годувальника застосовувати щомісячне довічне грошове утримання судді. Пенсія згідно із Законом України «Про державну службу» ОСОБА_2 не призначалась, оскільки у годувальника згідно записів трудової книжки - відсутні періоди роботи на посадах державної служби. Окрім цього, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено призначення пенсій у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області правомірно прийнято рішення про відмову позивачу в перерахунку пенсії, яке ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та з 10.05.2006 року отримувала пенсію по інвалідності 3 гр. згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримував довічне грошове утримання судді у відставці.

Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 06.10.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію в разі втрати годувальника.

Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.10.2022 року №24 ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_2 на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV виходячи з відсоткового обчислення пенсії у розмірі 50%.

Надалі, позивачем 11.12.2022 року через Портал електронних послуг Пенсійного фонду України подана заява про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника у відповідності до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII та до заяви додано паспорт позивача.

Рішенням від 16.12.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (за принципом екстериторіальності) розглянуто заяву позивача та відмовлено у її задоволенні.

Позивач не погодився із правомірністю зазначено рішення та звернувся до суду із позовом щодо його скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/3507/23 від 04 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.12.2022 року за №24 «Про відмову у переведенні пенсії» винесеного стосовно ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2022 року про призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» з урахуванням встановлених у цьому рішенні обставин, а також висновків суду стосовно права ОСОБА_1 на отримання такої пенсії. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 року у справі №420/3507/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 11.12.2022 року про призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу», за результатом розгляду якої прийнято рішення від 05.12.2023 року № 265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 .

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.12.2023 року № 265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» №о/р 24 зазначено про те, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, згідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10-12 Прикінцевих та перехідних положень, Закону України «Про державну службу» від 10.05.2015 року №889- VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цих Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах. віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно ст. 3 п. 3 п.п. 12 Закону №889- VIII не поширюється, зокрема на суддів. Годувальник ОСОБА_2 отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Пенсія згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_2 не призначалась, оскільки у годувальника згідно записів трудової книжки - відсутні періоди роботи на посадах державної служби. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено призначення пенсій у зв`язку з втратою годувальника.

Позивач не погодився із правомірністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.12.2023 року №265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 та звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та у інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абз. 22 ст. 1, ч. 1 ст. 9, ст. 10 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 024 від 27.10.2022 року ОСОБА_1 переведено на вид пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» №889, пунктами 10 та 12 Прикінцевих та Перехідних положень якого установлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723 та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до абз.5 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.

Аналогічні норми містяться і у «Порядку обчислення стажу державної служб», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229 та «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України 03.05.1994 року №283 (який був чинним до 25.03.2016 року).

Згідно з ч. 1, 13, 14 ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

У разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та «Про державну службу» №3723-ХІІ регламентовано різні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, за наявності умов, передбачених Законом України «Про державну службу» - стажу державної служби у особи, на утриманні якого перебував позивач, останній має право на таку пенсію. Крім того, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника особам, які були на його утриманні до отримання права на вихід на відповідну пенсію годувальником, законодавець пов`язує з наявністю у померлого стажу державної служби не менше 10 років та факту непрацездатності утриманця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №752/5153/17.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вже розглядав справу №236/3193/16-а, в якій висловлювався щодо права утриманців судді, що перебував у відставці, та отримував щомісячне довічне грошове утримання, на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ у розмірі 70% від заробітної плати судді.

У постанові від 09 листопада 2018 року у справі №236/3193/16-а Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених ч. 10 ст. 37 Закону №3723, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом. Розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.12.2021 року у справі №440/7341/20 сформував висновок, що частину першу статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі: 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року, або 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №440/7341/20 та зазначив, що судова палата, заперечуючи можливість застосування як базової величини розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, вважає за можливе застосування на вибір утриманця розміру пенсії за віком, на яку суддя мав право на підставі ст. 37 Закону №3723, або пенсії за віком, визначеної на підставі Закону №1058-ІV.

Цей правовий висновок прямо не суперечить правовому висновку, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

При цьому, заперечуючи можливість застосування як базової величини розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, суд вказує на можливість застосування на вибір утриманця розміру пенсії за віком, на яку суддя мав право на підставі статті 37 Закону №3723, або пенсії за віком, визначеної на підставі Закону № 1058-ІV.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI суддя, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» або за його вибором щомісячне довічне утримання.

Суддя який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне утримання. При досягнення таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на отримання щомісячного грошового утримання чи за його вибором призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII.

Пунктом 10 ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року передбачено що в разі смерті особи в період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на 2-х і більше членів сім`ї - 90% відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

У лютому 2015 року вступив в законну силу Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015 року, розділ 10 якого визначав cтатус судді у відставці.

Згідно ст.ст. 141-142 цього Закону суддя у відставці мав право на призначення йому пенсії на умовах передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором право на отримання щомісячного довічного утримання.

Аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, яким було змінено назву статті 37 Закону України «Про державну службу» на нову назву «Пенсійне забезпечення державних службовців».

Відповідно до змісту частини 10 ст. 37 цього Закону право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, які отримували або мали право на пенсію за цим законом.

Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року втратив чинність на підставі Закону України «Про державну службу» №889 -VIII від 10.12.2015 року за винятком ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» №889 -VIII від 10.12.2015 року.

Згідно п.10 і 12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» №889 -VIII від 10.12.2015 року та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій держслужбовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року з наступними змінами.

Пункт 13 розділу 11 Закону України «Про державну службу» №889 -VIII від 10.12.2015 року передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про державну службу» №3723-XII з наступними змінами, зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Про реалізацію права судді на відставку за нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 7 липня 2010 року йде мова і в змісті п.25. ч.2 розділу 12 «Остаточних і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-8 від 02.06.2016 року.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-8/2016 року від 8 червня 2016 року за № 4-рп/2016 року (конституційне подання Верховного Суду України щодо конституційності положень ч.3, абзаци 1-2,4,6 ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» визнані такими, що не відповідають Конституції.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2423 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII і положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213, визнані неконституційними, і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Таким чином, оскільки годувальник ( ОСОБА_2 ) помер, його дружина, яка перебувала на його утриманні (що не заперечується відповідачем), має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної їй на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №3723-XII.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі №409/2218/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.12.2023 року №265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 та наявність підстав для його скасування.

Враховуючи протиправність оскаржуваного рішення, у суду є всі підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 - судді у відставці, у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року.

Щодо тверджень відповідача в відзиві на позовну заяву про пропущення позивачем строку звернення до суду, слід зазначити, що порушення відповідачем прав позивача, з метою захисту яких він звернувся до суду, позивач пов`язує з прийняттям Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області рішення від 05.12.2023 року №265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до суду з цим позовом 17.01.2025 року, а дізнався про порушення своїх прав після 03.07.2024 року, зокрема, після завантаження відомостей про оскаржуване рішення в підсистемі Автоматизована система виконавчого провадження, в розділі «Інші документи» по виконавчому провадженню 74288383 (доказів іншого відповідачем до суду не надано), а тому строк звернення до суду з цим позовом позивач не пропустив.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м. Рівне, Рівненська область, 33028, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.12.2023 № 265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 - судді у відставці, у розмірі: 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 - судді у відставці, у розмірі: 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.12.2023 року №265/05 про відмову в перерахунку «Перехід на інший вид пенсії» № о/р НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 - судді у відставці, у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА