Справа № 727/3001/25
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 727/3001/25
Провадження №2-а/726/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Колісник А.Ю. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах та від імені якої діє адвокат Мар`ян Іван Степанович до поліцейського взводу 5 УПП в Чернівецькій області Бузи Олександра Васильовича; Управління патрульної поліції у Чернівецькій області; Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, від імені та в інтересах якого діє адвокат Мар`ян І.С., звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою БАД № 362801 від 05.09.2024 року на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП Вважає вказану постанову незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки таку постанову не було винесено у її присутності, про існування адміністративного стягнення їй не було відомо до моменту, коли вона дізналась про здійснення виконавчого провадження.

Зазначає, що відомості викладені у оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, не підтверджуються жодним доказом, а тому оскаржувана постанова є незаконною.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 362801 від 05.09.2024 року та закрити провадження у справі.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Представник відповідача надіслав до суду відзив у якому вказує, що в ході патрулювання, працівниками поліції було виявлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес бенс спринтер» по вул Марка Вовчка, 6 у м. Чернівці, здійснила зупинку/стоянку у місці виїзду з прилеглої території, що створювало перешкоду для руху іншим транспортним засобам, за що була притягнута до адміністративної відповідальності у встановленому порядку. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши заяву позивача, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення БАД № 362801 від 05.09.2024, 05.09.2024 року о 17 годині 15 хвилин по вул. Марка Вовчка, 6 у м. Чернівці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mersedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила стоянку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, що створило перешкоду транспортним засобам, чим порушила вимоги п.15.9.и, 15.10 ПДР України, за що була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають водії, які керуючи транспортним засобом порушують правила зупинки, стоянки, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з п.п. 15.9.И ПДР України, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

У свою чергу пункт 15.10 ПДР України, у порушенні вимог якого звинувачено ОСОБА_1 , встановлює вимоги щодо заборони стоянки.

Відповідно до ч. 2 ст 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Варто вказати, що відповідач, окрім відзиву на позов, не додав будь-яких доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Так, у оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 одночасно порушила вимоги п.15.9.и, 15.10 ПДР України. Однак, вказані пункти правил дорожнього руху встановлюють самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, у випадку їх порушення. Зокрема п.15.9 заборонено зупинку у певних випадках та місцях, а п. 15.10 - стоянку. Стоянка (припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу) і зупинка ( припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);), є різними за своєю суттю взаємовиключними поняттями, окремими діяннями за яке наступає адміністративна відповідальність. Натомість у оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 здійснила саме стоянку, однак у провину їй поставлено невиконання вимог 15.9.И ПДР України, тобто вимог про зупинку транспортного засобу. Далі вказано також і про порушення нею пункту 15.10 ПДР України (заборона стоянки), однак не конкретизовано вимогу якого заме із підпунктів не виконано водієм, адже у цьому пункті міститься 8 підпунктів. Відтак у провину водія поставлено одночасно дві взаємовиключні обставини стоянку та зупинку т/з.

Юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, відомості викладені у оскаржуваній постанові є суперечливими, не відповідають критерію достовірності, є такими із яких не тільки неможливо встановити дійсні обставини, а і такими, які призводять до притягнення особи до адміністративної відповідальності одночасно з двох взаємовиключних підстав, що є неприпустимим.

Крім того, відповідачем не надано достатнього обсягу доказів, який міг би беззаперечно та поза розумним сумнівом довести викладені у постанові обставини, зважаючи на їх суперечливість. За таких умов, суд позбавлений можливості констатувати про доведеність вини ОСОБА_1 .

Також позивач стверджує, що їй не було відомо про існування оскаржуваної постанови, оскільки вона складена без її участі. В даному випадку суд, окрім іншого, позбавлений можливості констатувати про істинність такої позиції позивача чи про зворотнє. Оскаржувана постанова дійсно не містить підпису ОСОБА_1 . Відтак виникають певного роду сумніви у належності порядку розгляду справи поліцейськими на місці складання оскаржуваної постанови. У такому випадку наявні сумніви суд трактує на користь позивача.

Враховуючи викладене, як самостійні підстави для скасування оскаржуваної постанови, так і сумніви, які зтрактовані судом на користь ОСОБА_1 , суд висновує про необхідність адміністративний позов задовольнити, вищевказану постанову скасувати і закрити провадження у справі.

Разом із тим, варто зауважити, що що згідно правового висновку КАС ВС викладеного у постанові від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень не діють як самостійний суб`єкт владних повноважень, а тому не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог до поліцейського взводу 5 УПП в Чернівецькій області Гончара С.С.

Враховуючи наведене та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 3 ст. 122, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 362801 від 05.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України закрити.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук