Справа № 160/30536/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30536/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 ( суддя Прудник С.В.) в адміністративній справі №160/30536/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА ВІА ДНІПРО" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ГРУПА ВІА ДНІПРО в особі представника Лукомської Олени Миколаївни звернулося до суду з вимогами визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100320/2024/000080/2 від 10.09.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2024/000910 від 10.09.2024 року.

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів та спірна картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в яких митна вартість визначена не за ціною договору, а за резервним методом, є неправомірним, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів (числові значення складових митної вартості товарів) і жодних розбіжностей такі документи не містили. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.

Позиція митниці полягає в тому, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за електронною митною декларацією від 09.09.2024 №24UA04U5 встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 05.09.2024 №16337 видано ТОВ «Консольлайн Україна», проте в автотранспортній накладній від 05.09.2024 № P016337 зазначений перевізник ФОП ОСОБА_1 ..

Разом з цим, відповідно до наказу № 599 від 24.05.2012 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - заявка на здійснення послуг по доставці товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Отже, підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.

відповідно до п. 3 «Умови поставки» контракту від 05.05.2019 №02/2019 продавець зобов`язаний надати покупцю сертифікат якості на товар, проте до митного оформлення сертифікат якості на товар наданий не був.

З метою усунення виявлених розбіжностей та підтвердження заявленої митної вартості товарів від декларанта було витребувано додаткові документи: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом для підтвердження транспортних витрат надані договори транспортного-експедиторського обслуговування №ТЕО38754647 від 09.01.2023 між ТОВ «Консольлайн Україна» (Експедитор) та ТОВ «ГРУПА ВІА ДНІПРО» (Клієнт) та №ТЕО44703904 від 28.10.2022 між ТОВ «Консольлайн» (Експедитор) та ТОВ «Консольлайн Україна» (Клієнт), проте договір з безпосереднім перевізником товару - ФОП ОСОБА_1 , який зазначений в CMR від 05.09.2024 № P016337, не наданий.

Також пунктом 10 «термін дії договору та інші умови» договору транспортного-експедиторського обслуговування №ТЕО38754647 від 09.01.2023 передбачено наведення зразків факсимільного відтворення (відбитку) підпису представників Сторін, проте факсимільне відтворення підпису Клієнта відсутнє, що унеможливлює встановлення дійсності реквізитів такого підпису.

Довідка про транспортні витрати не є документом, що підтверджує транспортні витрати, оскільки не є первинним документом у розумінні ч. 2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а згідно з п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу України платникам податків забороняється формування показників митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності.

Також за інформацією з мережі інтернет (сайт searates.com) контейнер №TGCU5143467 прибув у порт Гданськ (Польща) та вивантажений з судна 02.09.2024, а вивезений з порту 06.09.2024.

Згідно наданої до митного оформлення CMR від 05.09.2024 № P016337 товар було завантажено на транспортний засіб для доставки в Україну 05.09.2024. До того ж, за інформацією з мережі інтернет (сайт searates.com) відправлення контейнеру №TGCU5143467 відбувалося з пору Nansha (CN), а не з Guangzhou (CN).

Таким чином, вбачаються додатково понесені витрати на зберігання товару в порту призначення, на складі третьої особи, оплата інших можливих послуг третіх осіб.

Однак, вищевказані витрати, не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображені в жодному транспортному документі.

Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (транспортування та ін. супутні витрати) не підтверджені належним чином та не піддаються обчисленню та перевірці, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 2, 9, 10, 21 ст. 58 МКУ.

Враховуючи те, що декларантом не надано в повному обсязі додаткових документів, що вимагались митним органом.

Митний орган звертає увагу на те, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення.

За результатами консультації між декларантом та митним органом у сукупності митний орган прийняв рішення про необхідність скоригувати митну вартість товарів.

Після здійснення коригування митної вартості, товар був випущений у вільний обіг на підставі розділу Х МКУ шляхом надання гарантій відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ за митною декларацією від 10.09.2024 № 24UA31U3.

Різниця між платежами, які заявлялися декларантом до винесення рішення та платежами, які повинні бути сплачені у зв`язку з винесенням рішення склала 949 891,91 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року позов задоволено.

З апеляційною скаргою звернувся відповідач, в обґрунтування якої підтримав свою позицію щодо обґрунтованості та правомірності рішення посадових осіб митниці, яке прийняте відповідно до вимог законодавства України з питань митної справи, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Також позивачем подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 40000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що 05.05.2019 року ТОВ «ГРУПА ВІА ДНІПРО» (надалі позивач), як Покупець, уклало з іноземним підприємством GUANGZHOU DIMEIJIA IMPORT & EXPORT CO., LIMITED (Гонконг, КНР), як Продавцем, Контракт № 02/2019, предметом якого відповідно до п. 1.1.,1.2. Контракту є продаж Продавцем на користь Покупця товарів в асортименті, кількості та по цінам, зазначених в Специфікаціях та/або Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

05.07.2024 року до Контракту між сторонами укладено Специфікацію №04/24 на поставку на умовах FOB Гуанчжоу, Китай товарів загальною номенклатурою 21 позиція (маски для обличчя, патчі під очі, очищуючі смужки для носу та інше), на загальну суму 145 676,03 доларів США (USD).

Вищезазначений товар за інвойсом (рахунком-фактурою) № 04/24 від 05.07.2024 року загальною вагою 21 410,00 кг згідно коносаменту № TJSHTMSC1067S1 від 13.07.2024 був ввезений на митну територію України та 09.09.2024 року був заявлений до митного оформлення до Київської митниці (надалі відповідач, митниця) за ЕМД №24UA04U5, до якої було додано наступні документи:

- пакувальний лист (Packing list) № 04/24 від 13.07.2024;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 04/24 від 05.07.2024;

- коносамент (Bill of lading) TJSHTMSC1067S1 від 13.07.2024;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) P016337 від 05.09.2024;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) № 04/24 від 05.07.2024;

- платіжна інструкція в іноземній валюті №20187 від 30.07.2024;

- довідка, що підтверджує вартість перевезення товару №16337 від 05.09.2024;

- договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 02/2019 від 05.05.2019;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 Додаткова угода №1 від 08.11.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №04/24 від 05.07.2024;

- договір про надання послуг митного брокера № МБ002/12 від 30.12.2021;

- договір про перевезення № ТЕО38754647 від 09.01.2023;

- договір про перевезення № ТЕО44703904 від 28.10.2022;

- заява у вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність у товарах наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, ввезення на територію України, вивезення з території України чи транзит через територію України яких здійснюється за наявності дозволу № б/н від 09.09.2024;

- заява у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю № б/н від 09.09.2024;

- разова перепустка №ПР 97191 від 09.09.2024.

На підставі отриманих документів, митниця вважала запотрібне отримани додаткові документи:

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару,

- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

-виписку з бухгалтерської документації каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до листа від 10.09.2024 №б/н в якому відповідача повідомлено, що зазначені додаткові документи подаватися не будуть.

10.09.2024 року Київською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100320/2024/000080/2 (надалі рішення), яким скоригована митна вартість товару до рівня 12,02 доларів США за кг нетто із застосуванням резервного (6) методу визначення митної вартості товару, та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2024/000910 від 10.09.2024 року.

Не погоджуючись з рішенням, декларантом заявлено випуск партії товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання у відповідності до положень ч.7 ст. 55 Митного кодексу України за МД №24UA31U3 із наданням фінансової гарантії у вигляді грошової застави в сумі 946 789,61 грн., з яких: 221 371,67 грн. ввізного мита (за видом платежу 020) та 725417,94 грн. податку на додану вартість (за видом платежу 028).

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 МК УКраїни).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

На підтвердження числових складових митної вартості товару, ТОВ «ГРУПА ВІА ДНІПРО» в порядку ст. 55 Митного кодексу України звернулось із відповідною заявою вих. 01-18-10/24 від 18.10.2024 року відповідачу було надано відповідні пояснення та додаткові документи, зокрема:

- копія заявки № 43 від 05.09.2024 до договору ТЕО 38754647 від 09.01.2023;

- копія договору № 44962667 від 27.01.2023 на організацію перевезень автомобільним транспортом;

- копія договору-заявки № 05092024/3 від 05.09.2024 на організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом;

- копія договору № 01/04-3 від 01.04.2024 оренди транспортного засобу з екіпажем;

- копія рахунку на оплату № 3885 від 30.08.2024 на суму 494773,00 грн;

- копія платіжної інструкції № 2124 від 30.08.2024 на суму 494773,00 грн;

- копія акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3885 від 30.08.2024 на суму 494773,00 грн;

- копія рахунку на оплату № 3967 від 05.09.2024 на суму 1313,90 грн;

- копія платіжної інструкції № 2138 від 06.09.2024 на суму 1313,90 грн;

- копія акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3967 від 11.09.2024 на

суму 1313,90 грн;

- копія рахунку на оплату № 3968 від 05.09.2024 на суму 135730,00 грн;

- копія платіжної інструкції № 2139 від 06.09.2024 на суму 135730,00 грн;

- копія акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3968 від 11.09.2024 на суму 135730,00 грн;

- копія платіжної інструкції в іноземній валюті № 20188 від 15.10.2024 на суму 39649,53 дол. США.

Відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс -мови поставки FOB означають, що всі витрати та ризики до моменту завантаження товару на борт судна у порту Гунчжоу несе продавець, в тому числі і витрати на транспортування, доставку товару з іншого (квартального) порту, і т.д., і такі витрати включаються до ціни товару, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті. Крім того, до договору транспортно-експедиторського обслуговування № ТЕО38754647 від 09.01.2023 вартість послуг з організації перевезення вантажу (порт завантаження: Гунчжоу, Нанша, порт розвантаження: Гданськ, Польща, пункт доставки: Дніпро) складає 630503,00 грн., про що додатково було надано рахунки ТЕО: (№ 3968 від 05.09.2024 на суму 135730,00 грн та № 3885 від 30.09.2024 на суму 494773,00 грн.), а факт підтвердження оплати в розмірі 630503,00 грн. підтверджується платіжними інструкціями (№ 2124 від 30.08.2024 на суму 494773,00 грн і № 2139 від 06.09.2024 на суму 135730,00 грн.). Витрати на транспортування за межами території України на доставку вантажу за коносаментом № TJSHTMSC1067S1 від 13.07.2024 у контейнері TGCU5143467 за маршрутом FOB Гунчжоу, Китай Гданськ, Польща п/п Ягодин в розмірі 550147,87 грн. та страхування в розмірі 1313,90 грн. зазначені у довідці від експедитора ТОВ «Консольлайн Україна» № 16337 від 05.09.2024 року. Відповідно до рахунку ТЕО № 3885 від 30.08.2024 року, окремо вказані витрати за межами території України та на території України, отже, до витрат на транспортування за межами території України було включено:471273,00 грн. - морське перевезення за межами території України; 21000,00 грн. - навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України. Відповідно до рахунку ТЕО № 3968 від 05.09.2024 року до витрат на транспортування за межами території України було включено:9874,87 грн. - навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України;48000,00 грн. міжнародні транспортні послуги за межами території України. Розмір витрат, понесених на страхування контейнерного обладнання вказаний у довідці експедитора у розмірі 1313,90 грн. підтверджується рахунком на оплату №3967 від 05.09.2024 на суму 1313,90 грн., платіжною інструкцією № 2138 від 06.09.2024 та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3967 від 11.09.2024.

За результатами розгляду справи та дослідження решти документів, що додавались позивачем під час митного оформлення товару та додатково, судом не встановлено передбачених частинами 3 та 4 статті 53 МК України недоліків (про які, до того ж, митниця не зазначала в оскаржуваному рішенні), які б, в свою чергу, унеможливили застосування під час визначення митної вартості товару першого (основного) методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Доводи апеляційної скарги за обставин даної справи не дають підстав для висновку, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Стосовно витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір 40000 грн. є завищеним, оскільки на час розгляду справи обставини справи, правові підстави позову не змінювалися, відзив на апеляційну скаргу фактично обґрунтований доводами адміністративного позову, текстова редакція такого відзиву містить виклад фактичних обставин справи, перелік і зміст норм права по суті спору.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому або такому ж розмірі, як надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом.

Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази.

В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, колегія суддів вважає заявлений до відшкодування розмір правової допомоги за складення відзиву на апеляційну скаргу явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Крім того, участь одного адвоката при розгляді справи в судах всіх інстанцій свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, що поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення. Доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалися, а доводи відзиву не відрізняються від доводів позову.

Таким чином, враховуючи, що правова позиція представника позивача у судах всіх інстанцій не змінювалась, об`єктивна необхідність для професійного досвідченого адвоката, який надав правову допомогу позивачу в судах попередніх інстанцій, вдруге вивчати додаткові джерела права та судову практику зі спірних питань була відсутня, оскільки такий представник не міг не бути обізнаним із позицією відповідача, законодавством, яким регулюється спір у справі, документами й доводи, якими відповідач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини, а отже підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, - з огляду на що розмір таких витрат також підлягає зменшенню.

Відтак, суд апеляційної інстанції визначає співмірний розмір, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за вказану послугу у суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 в адміністративній справі №160/30536/24 залишити без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА ВІА ДНІПРО" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 23 квітня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова