Справа № 380/2652/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2652/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року (базовий місяць), із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частий НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації-різниці за період 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 02.12.2024 відповідно до абзаців 3.4.5.6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю у розмірі 3954. 35 гри щомісячно за період 01.03.2018 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2024 по 02.12.2024 року відповідно до абзаців 3.4.5.6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 02.12.2024 (включно) із урахуванням березня 2018 року як місяця підняття доходу (базового місяця).

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 02.12.2024 (включно) із урахуванням березня 2018 року як місяця підняття доходу (базового місяця) з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 (включно), грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного (2020, 2021, 2022, 2023) року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходила військову службу у В/Ч НОМЕР_1 з 19.06.2014 по 02.12.2024 року. При звільненні зі служби та виключенні зі списків особового складу з нею не було проведено повного розрахунку.

Зокрема, позивач стверджує про ненарахування та невиплату їй індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року; ненарахування та невиплату так званої індексації-різниці за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 02.12.2024; ненарахування та невиплату поточної індексації за період з 01.01.2024 по 02.12.2024 із застосуванням базового місяця березень 2018 року.

Також позивач стверджує про невірне нарахування їй основного та додаткових видів грошового забезпечення (включаючи допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 через незастосування відповідачем при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням актуального розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного року, як того вимагає, на думку позивача, Постанова КМУ № 704 та судова практика. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить зобов`язати відповідача здійснити відповідні нарахування, перерахунки та виплати, включаючи компенсацію утриманого ПДФО.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Щодо індексації за період 2015-2018 років відповідач зазначає, що у грудні 2015 року відбулось підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом (на виконання Постанови КМУ № 1013), що призвело до встановлення нового базового місяця грудня 2015 року, і за період з січня 2016 по лютий 2018 року нарахована індексація не перевищувала розміру цього підвищення, тому становила 0,00 грн.

Щодо індексації-різниці відповідач стверджує, що з березня 2018 року (нового базового місяця після прийняття Постанови КМУ № 704) позивачу нараховувалась та виплачувалась поточна індексація, тому підстав для нарахування окремої індексації-різниці немає.

Щодо індексації у 2024 році відповідач посилається на Закон про Держбюджет-2024 та доручення МОУ, зазначаючи, що обчислення індексу починається з 01.01.2024. Щодо перерахунку грошового забезпечення за 2020-2023 роки відповідач наполягає на правомірності застосування прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, посилаючись на редакцію пункту 4 Постанови № 704, внесену Постановою КМУ № 103, та зазначаючи, що примітки до додатків Постанови № 704 не є нормами права і суперечність була виправлена Постановою КМУ № 1038. Відповідач також посилається на постанову ВС у справі № 240/11952/19. Загалом відповідач вважає свої дії такими, що відповідають чинному законодавству.

Ухвалою від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відзив відповідачем подано у встановлений строк. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач, майор ОСОБА_1 , проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 19 червня 2014 року (згідно з наказом командира В/Ч НОМЕР_1 № 148 від 22.07.2014) по 02 грудня 2024 року (згідно з наказом командира В/Ч НОМЕР_1 № 311 від 02.12.2024, яким її виключено зі списків особового складу).

При звільненні позивачу видано грошовий атестат № 3215 від 02.12.2024.

Не погодившись з повнотою проведеного розрахунку, позивач через представника звернулася до відповідача із заявою про надання довідок про грошове забезпечення та здійснення перерахунку індексації та основного і додаткових видів грошового забезпечення.

Листом № 3471 від 26.12.2024 відповідач відмовив у здійсненні перерахунків, зазначивши про дотримання вимог законодавства при нарахуванні грошового забезпечення, та надав довідки про грошове забезпечення за 2014-2024 роки.

Спірні правовідносини виникли з приводу правильності нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за різні періоди та правильності розрахунку основного і додаткових видів грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Щодо вимоги про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Правовідносини щодо індексації грошових доходів регулюються Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII (далі Закон № 1282) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078).

Грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII, ч. 1 ст. 2 Закону № 1282).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 (у редакціях, чинних у спірний період), місяць, у якому відбувається підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за базовим. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати.

Позивач стверджує, що базовим місяцем для неї повинен бути січень 2008 року, оскільки саме тоді Постановою КМУ № 1294 від 07.11.2007 востаннє були змінені (підвищені) посадові оклади військовослужбовців до березня 2018 року.

Відповідач заперечує, посилаючись на Постанову КМУ № 1013 від 09.12.2015 та телеграму МОУ № 248/3/1/1150 від 31.12.2015, якими, на його думку, було здійснено підвищення грошових доходів військовослужбовців (за рахунок премій та винагород) випереджаючим шляхом, що обнулило індексацію і встановило новий базовий місяць грудень 2015 року.

Суд зазначає, що питання визначення базового місяця для індексації грошового забезпечення військовослужбовців у період після грудня 2015 року було предметом розгляду Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 07 лютого 2024 року у справі № 380/16102/22 Верховний Суд дійшов висновку, що підвищення розмірів додаткових видів грошового забезпечення (зокрема, премії) у грудні 2015 року, здійснене на підставі Постанови № 1013 та відомчих актів МОУ, не є підвищенням посадового окладу в розумінні пункту 5 Порядку № 1078, а отже, не змінює базового місяця для обчислення індексації.

Верховний Суд зазначив, що для військовослужбовців таким базовим місяцем залишається січень 2008 року (місяць набрання чинності Постановою № 1294) аж до березня 2018 року (місяця набрання чинності Постановою № 704, якою були змінені саме посадові оклади та оклади за військовим званням).

Аналогічні висновки містяться і в інших рішеннях Верховного Суду (наприклад, постанова від 19.07.2023 у справі № 500/1719/22, постанова від 24.01.2024 у справі № 500/2895/22).

Враховуючи висновки Верховного Суду, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що при нарахуванні індексації за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 відповідач мав застосовувати базовий місяць січень 2008 року. Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації із застосуванням правильного базового місяця є протиправною. Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог про нарахування та виплату індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 02.12.2024.

Позивач стверджує, що у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення з 01.03.2018 (на підставі Постанови № 704), розмір цього підвищення був меншим за суму можливої індексації, яка склалася у березні 2018 року (розрахованої від базового місяця січень 2008 року), що, відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку № 1078, дає їй право на щомісячну виплату фіксованої суми індексації («індексації-різниці») у розмірі 3954,35 грн до наступного підвищення окладів.

Відповідач заперечує право на індексацію-різницю, стверджуючи, що базовим місяцем з березня 2018 року став березень 2018 року, індекс споживчих цін у цьому місяці приймався за 100%, і в подальшому позивачу нараховувалась та виплачувалась поточна індексація відповідно до зростання індексу споживчих цін від цієї дати.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Згідно з абзацом 6 цього ж пункту, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації (мається на увазі сума індексації-різниці, розрахована відповідно до абзацу 4) додається сума поточної індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації.

Питання обчислення та виплати індексації-різниці військовослужбовцям після березня 2018 року також було предметом розгляду Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 (на яку посилається позивач) та інших подібних справах (наприклад, постанова від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22) Верховний Суд роз`яснив механізм розрахунку та підтвердив право військовослужбовців на отримання такої індексації-різниці, якщо розмір підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року був меншим за суму індексації, що склалася у цьому місяці (розрахованої від попереднього дійсного базового місяця січня 2008 року).

Позивач у позовній заяві навів розрахунок, згідно з яким розмір підвищення її доходу у березні 2018 року (508,80 грн) був меншим за суму можливої індексації, розрахованої від базового місяця січень 2008 року (4463,15 грн), а відтак, вона має право на щомісячну індексацію-різницю у розмірі 3954,35 грн (4463,15 - 508,80).

Відповідач у відзиві не спростував цей розрахунок по суті, обмежившись твердженням, що базовим став березень 2018 і виплачувалась поточна індексація.

Суд, враховуючи встановлене вище право позивача на застосування базового місяця січень 2008 року до лютого 2018 року включно, та керуючись висновками Верховного Суду щодо застосування пункту 5 Порядку № 1078, вважає доведеним право позивача на отримання індексації-різниці. Відповідач був зобов`язаний у березні 2018 року визначити право позивача на таку індексацію та, за наявності підстав, здійснювати її нарахування та виплату щомісячно до наступного підвищення окладів.

Щодо періоду виплати: позивач просить виплатити індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 02.12.2024. Позивач правильно зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» дію Закону № 1282 було зупинено на 2023 рік, відповідно, у 2023 році індексація (включаючи індексацію-різницю) не нараховувалась. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» дію Закону № 1282 було відновлено з 01.01.2024.

Оскільки підвищення посадових окладів та окладів за військовим званням після березня 2018 року не відбувалося, право на отримання фіксованої індексації-різниці у позивача зберігалося до дати звільнення (02.12.2024), за виключенням 2023 року.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації-різниці за вказані періоди є протиправною. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог про нарахування та виплату поточної індексації за період з 01.01.2024 по 02.12.2024 із застосуванням базового місяця березень 2018 року.

Як було встановлено, базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін після підвищення окладів у березні 2018 року є березень 2018 року. Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, до суми індексації-різниці (якщо вона була визначена) додається сума поточної індексації, яка виникає внаслідок перевищення індексом споживчих цін порогу індексації (103%) при обчисленні від базового місяця (березня 2018 року).

Відповідач у відзиві посилається на норми Закону про Держбюджет-2024 та доручення МОУ № 183/уд, стверджуючи, що обчислення індексу у 2024 році починається наростаючим підсумком з 01.01.2024. Позивач же наполягає на збереженні базового місяця березень 2018 року.

Суд зазначає, що стаття 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року. Ця норма стосується саме порядку обчислення індексу, а не зміни базового місяця. Базовий місяць, відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, змінюється лише у разі підвищення тарифних ставок (окладів). Оскільки підвищення окладів у січні 2024 року не відбулося, базовим місяцем для розрахунку поточної індексації у 2024 році залишається березень 2018 року. Відповідно, відповідач мав розраховувати поточну індексацію у 2024 році, виходячи з приросту індексу споживчих цін, обчисленого від базового місяця березня 2018 року (з урахуванням індексів до зупинки індексації у 2023 році та індексів з січня 2024 року), а не застосовувати умовний базовий місяць грудень 2023 року, як стверджує позивач на підставі наданої відповідачем довідки.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати поточної індексації за період з 01.01.2024 по 02.12.2024 із застосуванням базового місяця березень 2018 року є протиправною. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог про перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 із застосуванням актуального прожиткового мінімуму.

Це питання стосується визначення розрахункової величини для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до пункту 4 Постанови КМУ № 704.

Суд встановив, що Постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 було внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704, якими розрахунковою величиною визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року.

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, яка набрала законної сили 29.01.2020, пункт 6 Постанови КМУ № 103 (яким вносилися зміни до пункту 4 Постанови № 704) визнано протиправним та скасовано.

Відповідно, з 29.01.2020 відновила свою дію попередня редакція пункту 4 Постанови № 704, яка передбачала, що розміри окладів визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Ця редакція діяла до 20 травня 2023 року, коли набрала чинності Постанова КМУ № 481 від 12.05.2023, якою пункт 4 Постанови № 704 викладено в іншій редакції (розрахунок від фіксованої суми 1762 грн).

Отже, у спірний період з 29.01.2020 по 19.05.2023 року відповідач при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням позивача мав застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного року (2020, 2021, 2022, 2023).

Відповідач у відзиві наполягає на застосуванні показника станом на 01.01.2018, посилаючись на текст Постанови № 103 та постанову ВС у справі № 240/11952/19. Однак, суд зазначає, що пункт 6 Постанови № 103 було скасовано в судовому порядку, а висновок ВС у справі № 240/11952/19 зроблений до появи більш пізньої та релевантної практики Верховного Суду з цього питання.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2020 року у справі № 240/4946/18 та у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 (на яку посилається позивач) чітко зазначено, що після скасування пункту 6 Постанови № 103 застосуванню підлягає попередня редакція пункту 4 Постанови № 704, а розрахунковою величиною є прожитковий мінімум, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.

Суд також відхилив аргументи щодо застосування обмежень, встановлених Законом № 1774-VIII щодо мінімальної заробітної плати, зазначивши, що розрахунковою величиною є саме прожитковий мінімум.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку грошового забезпечення позивача (посадового окладу, окладу за військовим званням та похідних від них виплат, таких як допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань) за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 із застосуванням актуального розміру прожиткового мінімуму є протиправною. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Позивач просить зобов`язати відповідача здійснити виплату всіх донарахованих сум індексації та перерахованого грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум ПДФО.

Як зазначається в пункті 168.5 статті 168 ПК України та Порядок № 44 передбачають обов`язкову виплату військовослужбовцям (або особам, звільненим зі служби, якщо право виникло під час служби) грошової компенсації сум ПДФО, утриманих з їх грошового забезпечення та інших виплат, пов`язаних зі службою. Ця компенсація має виплачуватися одночасно з основною виплатою.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність у позивача права на донарахування та виплату індексації та перерахунок і доплату грошового забезпечення за спірні періоди, то відповідно, позивач має право і на отримання компенсації ПДФО, який буде утриманий з цих донарахованих/перерахованих сум. Ця вимога позивача є законною та обґрунтованою.

Щодо строків звернення до суду.

Позивач стверджує, що дізналася про порушення своїх прав щодо остаточного розрахунку при звільненні 02.12.2024 року з отриманого грошового атестату, а тому тримісячний строк звернення до суду, встановлений частиною 2 статті 233 КЗпП України (в редакції Закону № 2352-IX), не пропущено.

Суд погоджується з таким підходом, враховуючи правову позицію Верховного Суду (зокрема, у постанові від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21) щодо застосування саме норм КЗпП до спорів про стягнення належних при звільненні сум грошового забезпечення. Відповідач у відзиві питання пропуску строку звернення до суду не порушував.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та відповідають нормам чинного законодавства і судовій практиці, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257-263 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року (базовий місяць), із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частий НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації-різниці за період 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 02.12.2024 відповідно до абзаців 3.4.5.6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію-різницю у розмірі 3954,35 грн щомісячно за період 01.03.2018 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2024 по 02.12.2024 року відповідно до абзаців 3.4.5.6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

6. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 02.12.2024 (включно) із урахуванням березня 2018 року як місяця підняття доходу (базового місяця).

7. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 02.12.2024 (включно) із урахуванням березня 2018 року як місяця підняття доходу (базового місяця) з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

8. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 (включно), грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного (2020, 2021, 2022, 2023) року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року.

9. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

10. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

11. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

12. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначивши їх розміри виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

13. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28.04.2025 року.

Суддя Коморний О.І.