Справа № 460/687/25
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2025 року м. Рівне №460/687/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС в Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати винесені Головний управлінням ДПС в Рівненській області наступні рішення:

-№ 0-1716 від 05.06.2024 р. на суму 22113,35 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2023 рік;

- № 0-1716 від 05.06.2024 р. на суму 341,70 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2023 рік.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач наголошує на необхідності застосування в даному випадку пільги, передбаченої п.п."є" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки належні позивачу приміщення він використовує для здійснення господарської діяльності у виробництві за видами діяльності: 25.50; 25.99; 47.99, і не здає ці приміщенні ні в оренду, ні в лізинг, ні в позичку. За наведених обставин позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою від 22.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 28.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 30.01.2025 продовжено розгляд справи.

Ухвалою від 06.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, про що подав відзив. У відзиві вказує, що приписами п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що не є об`єктом оподаткування: серед іншого «… будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку». Основний вид діяльності позивача не класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, що не відповідає передбаченій Податковим кодексом України умові застосування п.п. є) п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України. Крім того, позивачем до матеріалів справи не надано, жодного документу, при дослідженні якого було б можливо класифікувати функціональне призначення нерухомих об`єктів, щодо яких прийняті спірні податкові повідомлення-рішення. ГУ ДПС у Рівненській області наголошує, що позивач у позивній заяві стверджує про використання нежитлових приміщень для здійсненні господарської діяльності, однак відповідно до інформаційної системи «Податковий блок» у позивача як суб`єкта господарювання відомості про об`єкти оподаткування платника податку відсутні, повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які проводилася діяльність (форма №20-ОПП) не подано та не подавались.

ГУ ДПС у Рівненській області згідно отриманої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача та у відповідності до встановлених норм статті 266 Податкового кодексу України податковим органом було зроблено розрахунки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. З огляду на вищенаведене, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом у межах та спосіб передбачений чинним законодавством. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 17189758 є власником споруди діагностики (літ. А-1) площею 660, 4 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17178312 є власником нежитлового приміщення - будівлі котельні (літ. Е-1)площею 53,7 кв.м. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17561187 є власником нежитлового приміщення споруди насосної станції (літ. В-1) площею 10,2 кв.м. Належні позивачу приміщення він використовує для здійснення господарської діяльності за видами: 25.50; 25.99; 47.99, і не здає ці приміщенні ні в оренду, ні в лізинг, ні в позичку. Вказані нежитлові приміщення знаходяться на земельній ділянці набутій позивачем за Договором купівлі-продажу від 06.06.2007 р. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування дільниці з виготовлення товарів народного споживання. Належні позивачу будівлі він використовує для виготовлення промислової продукції: за допомогою ковальського прес молота МА4129 виготовляє та на виконання Договору підряду №1807 від 05.01.2020 р. «костиль залізничний». Вказує, що форма №20-ОПП направлена позивачем до податкового органу відправленням з описом 935. Вважає, що у відповідача були відсутні правові підстав для визначення сум податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за оскаржуваними податковим повідомленнями-рішеннями № 0-1716 від 05.06.2024 р. на суму 22113,35 грн. та № 0-1716 від 05.06.2024 р. на суму 341,70 грн, оскільки належні позивачу об`єкти нерухомого майна не є об`єктами оподаткування згідно підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до приписів ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною-особою підприємцем, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В01 №667471 (а.с.13), випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.46-47). У вказаних документах адреса позивача вказана: АДРЕСА_1 .

Також позивач є платником єдиного податку 2 групи, що підтверджується Витягом №211 від 16.02.2021 р. (а.с.45).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС України у Рівненській області та є платником єдиного податку. Згідно з Витягом №211 від 16.02.2021 р. з реєстру платників єдиного податку до переліку видів господарської діяльності, які позивач вправі здійснювати належать:

- 19.20 виробництво продуктів нафтоперероблення;

- 23.69 Виробництво інших виробів із бетону, гіпсу та цементу;

- 25.50 кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія;

-25.99 виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.;

- 31.09 виробництво інших меблів;

- 46.12 діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами;

- 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами;

-49.41 вантажний автомобільний транспорт;

-52.10 складське господарство;

- 68.20 надання в оренду і експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 17189758 позивач є власником споруди діагностики (літ. А-1) площею 660, 4 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17178312 позивач власником нежитлового приміщення - будівлі котельні (літ. Е-1) площею 53,7 кв.м. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17561187 позивач є власником нежитлового приміщення споруди насосної станції (літ. В-1) площею 10.2 кв.м. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Позивач також не заперечує, що є власником земельної ділянки площею 1,0269 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування дільниці з виготовлення товарів народного господарства (гаража, складу, майстерні з побутовими приміщеннями та інших допоміжних приміщень). На підтвердження вказаних обставин позивач надав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 24.03.2008.

Позивач стверджує, що належні йому приміщення використовує для здійснення господарської діяльності за видами: 25.50; 25.99; 47.99, і не здає ці приміщенні ні в оренду, ні в лізинг, ні в позичку.

27 серпня 2024 року на адресу позивача від Головного управління ДПС у Рівненській області рекомендованим відправленням № 312 надійшли податкові повідомлення-рішення:

1) № 0-1716-UA0086729 від 05.06.2024 р. на суму 22113,35 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2023 рік

2) № 0-1716-UA0086729 від 05.06.2024 р. на суму 341,70 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2023 рік (а.с.80, 81, 82).

Вважаючи рішення контролюючого органу такими, що не відповідають вимогам закону, позивач оскаржив ці рішення в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

За результатами адміністративного оскарження, ППР залишені без змін, а скарга без задоволення (а.с.75-78).

Позивач такі податкові повідомлення-рішення оскаржив в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що у разі наявності об`єкта оподаткування з податку на нерухоме майно, платник податку, зобов`язаний сплатити суму податку обчисленого контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Порядок прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивачем не оспорюється, водночас позивач вважає, що у його власності перебувають об`єкти нерухомості, які не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, тобто ставиться під сумнів визначення об`єкту оподаткування.

Приписами підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Як встановлено судом, спірні податкові повідомлення-рішення винесено контролюючим органом за 2023 рік (з 01.01.2023 по 31.12.2023).

Таким чином, підпункт є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не може бути застосований в редакції Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення онлайн-комунікації з платниками податків та уточнення окремих положень законодавства №3603-IX від 23.02.2024 (не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу Промислові та складські будівлі (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку) оскільки, пунктом 4 Наказу Міністерства економіки України №3573 від 16.05.2023 Про затвердження національного класифікатора НК 018:2023 та скасування національного класифікатора ДК 018-2000 визначено, що цей наказ набирає чинності з 01.01.2024, а спірні правовідносини стосуються періоду з 01.01.2023 по 31.12.2023.

Так, перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено у підпункті 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Вказаний перелік є вичерпним.

Згідно з підпунктом є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції Закону №466-IX від 16.01.2020 чинній на дату виникнення спірних правовідносин) не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Як передбачено у пункті 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Згідно із пунктом 30.2 статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Для застосування податкової пільги, передбаченої підпунктом є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, підприємство повинне бути підприємством промисловості, класифікуватись за видом діяльності як промислове підприємство, також повинне використовувати будівлі, щодо яких існують спірні питання щодо їх оподаткування, безпосередньо для виробництва промислових товарів, використовувати у своїй діяльності.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому, обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм будівлі промисловості, лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), за суб`єктним складом, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме - статусу будівлі промисловості, не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття промисловість, у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не тільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Установлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку, пункт є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі, які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі №820/3556/17 висловив позицію щодо застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України та дійшов висновку, що законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням.

У подальшому вказані висновки були застосовані Верховним Судом у постановах: від 25 лютого 2020 року у справі №0940/1708/18, від 5 березня 2020 року у справі №825/1625/17, від 1 квітня 2020 року у справі №120/4261/18-а, від 21 жовтня 2020 року у справі №806/2686/18, від 11 листопада 2020 року у справі №826/6647/17, від 17 січня 2024 року у справі №520/2239/21, від 16 січня 2025 року у справі №500/4582/22.

Застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Відтак, необхідно встановити, чи відносяться до будівель промисловості об`єкти нерухомості, що належать позивачу, та чи фактично використовував він їх у межах власної підприємницької діяльності за функціональним призначенням (промислове виробництво).

За положеннями підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України 14.1.129-1. об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу Будівлі нежитлові група 125 Будівлі промислові та склади клас 1251 Будівлі промисловості.

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 Будівлі промисловості, який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості, 1251.2 - Будівлі підприємств чорної металургії, 1251.3 - Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості, 1251.4 - Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - Будівлі підприємств харчової промисловості, 1251.6 - Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості, 1251.7 - Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості, 1251.8 - Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості, 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.

Цей клас не включає: резервуари, силоси та склади (1252); будівлі сільськогосподарського призначення (1271); комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи та т. ін.), які не мають характеристик будівель (230).

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єктів нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі.

Як встановлено судом, у власності позивача перебувають наступні об`єкти нерухомого майна: - будівлі котельні (літ. Е-1) площею 53,7 кв.м., споруди насосної станції (літ. В-1) площею 10.2 кв.м. Позивач також не заперечує, що є власником земельної ділянки площею 1,0269 га, що розташована за адресою: провулок Робітничий, 3 м.Рівне, та на якій розміщені зазначені об`єкти нерухомості.

Відповідно до Національного класифікатора України Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010 види діяльності позивача належать до секції С п. 25.50; 25.99, 31.09.

З матеріалів справи видно, що належні позивачу приміщення позивач використовував у своїй господарській діяльності - для виробництва костилів залізничних, що стверджується доданими первинними документами, а саме: договором підряду №1807 від 05.01.2020 р., наказами на введення в експлуатацію будівель, нарахуваннями амортизації, накладними та актами виконаних робіт за 2023 рік на відпуск костиля залізничного (а.с.11-31, 36-37, 52-58, 64-65).

Також позивач стверджує, що належні йому приміщення він не здає ні в оренду, ні в лізинг, ні в позичку. Іншого відповідачем не доведено.

При цьому, відповідачем не доведено не використання саме позивачем у його господарській діяльності належних йому на праві власності вказаних вище будівель.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач не подав до контролюючого органу форму 20-ОПП, то варто зазначити, що в матеріалах справи міститься доказ направлення вказаної форми до податкового органу 24.04.2023 (а.с.43, 44).

Водночас, порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрації) у контролюючих органах, відповідно до ст. 117 ПК України, може бути підставою для застосування штрафу, а не для висновку про невикористання певних об`єктів в господарській діяльності.

Щодо доводів відповідача, що основним видом діяльності позивача є 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, який не класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, то варто зазначити, що вказане не забороняє позивачу займатися і іншими видами діяльності, про які заявлено позивачем при реєстрації та про які є інформація у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.46-47).

Отже, належні ОСОБА_1 на праві приватної власності об`єкти нерухомості підпадають під дію пункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У сукупності вищенаведеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення 0-1716-UA0086729 від 05.06.2024 р. та № 0-1716-UA0086729 від 05.06.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.06.2024 р. №0-1716-UA0086729, № 0-1716-UA0086729.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 квітня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС в Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя С.М. Дуляницька