Справа № 640/390/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 640/390/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євродім Опт» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Євродім Опт» (далі ТзОВ «Євродім Опт», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі відповідач, митний орган, митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 04.12.2020 №UA100020/2020/000099/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з метою митного оформлення ввезених на митну територію товарів декларантом позивача 26.11.2020 до Київської митниці Держмитслужби було надано митну декларацію №UA100020/2020/052445, в якій митну вартість товарів заявлено на рівні 689251,56 грн. Митні платежі склали 139069,19 грн, у тому числі ввізне мито 1015,73 грн, ПДВ 20% 138053,46 грн. На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений статтею 335 та частинами 2,3 статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), про що зазначено у графі 44 поданої ЕМД №UA100020/2020/052445.

26.11.2020 декларантом позивача отримано електронний Запит (повідомлення) митного органу про необхідність подання додаткових документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості у зв`язку з тим, що: «...При проведені контролю митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією від 26.11.2020 №UA100020/2020/052445 встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, зокрема: декларантом надано інвойс від 16.10.2020 №DLV8, який посилається на контракт від 13.08.2020 №PLF20180123, до митного оформлення подано контракт від 13.08.2020 №2. Висновок ДП «Держзовнішінформ» від 18.11.2020 №11/103 посилається на контракт від 13.08.2020 №2».

26.11.2020 Позивач звернувся до Відповідача з листом №1, в якому повідомив, що документи, які підтверджують складові митної вартості (вартість перевезення) були подані в повному обсязі. Також, для роз`яснення щодо виявлених розбіжностей зазначеного в інвойсі номеру контракту було додатково надано Договір №PLF20180123 від 13.08.2020, лист пояснення від продавця від 18.11.2020; заявку на транспортно-експедиційні послуги №CLM84 від 22.10.2020, рахунок на оплату №5 від 23.11.2020, Експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» №11/103 від 18.11.2020, прайс-лист з сертифікатом 204420ВО/003136 від 30.10.2020, завірений ТПП Китаю; копію експортної декларації країни відправлення від 17.10.2020 №41235513 (з перекладом). Крім того, Позивачем було повідомлено митницю про відсутність ліцензійних договорів, а також про відсутність страхових документів, оскільки вантаж не страхувався.

Однак, після проведених письмових консультацій, відповідачем 04.12.2020 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100020/2020/000099/2, відповідно до якого митну вартість товарів №1 та №2 було скориговано за резервним методом, товару №3 за основним методом, та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100020/2020/00658.

Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Позивач вважає прийняте відповідачем рішення протиправним, оскільки з наданих документів безсумнівно і однозначно можна встановити вартість придбаного товару та відсутні будь-які суперечності та неповнота в наданих документах, які могли б вплинути на вартісні характеристики оцінюваного товару, а відповідач формально послався на ненадання повного переліку витребуваних документів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №640390/21 та постановлено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання відповідно до статей 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

19.08.2022 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання, в якому представник просить суд замінити Київську митницю Держмитслужби на Київську митницю (бульвар Гавела, 8-А, місто Київ, 03124, ) у зв`язку з реорганізацією митного органу.

03.02.2020 від Київської митниці надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що декларантом для здійснення митного оформлення товару до Київської митниці подано митну декларацію від 26.11.2020 №UA100020/2020/052445. Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД. Під час здійснення митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. Оскільки в документах, які надані позивачем до Київської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

19.02.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує обгрунтування заявлених позовних вимог аналогічно тим, що викладені в позові, просить позов задовольнити.

В запереченнях на відповідь на відзив від 25.02.2021 представник відповідача заперечує доводи позивача та вказує, що подані декларантом ТзОВ «Євродім Опт» документи містять розбіжності та не можуть підтвердити заявлену митну вартість ввезених на митну територію України товарів, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Суд зауважує, що відповідно до частини третьої статті 29 КАС України у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі- Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-IX (в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» від 16.07.2024 № 3863-IX (далі - Закон №3863-ІХ), який набрав чинності 26.09.2024) установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту. Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом №3863-ІХ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом №3863-ІХ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

На підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-IX (в редакції Закону №3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за його результатами справа №640/390/21 передана на розгляд та вирішення Волинському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 цю справу передано для розгляду судді Лозовському О.А.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/1390/21; замінено відповідача Київську митницю Держмитслужби (ідентифікаційний код юридичної особи 43337359) на його правонаступника Київську митницю (03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8А, ідентифікаційний код юридичної відокремленого підрозділу 43997555).

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

13.08.2020 між фірмою ZHONGSHAN PERFECT LINE FURNITURE CO. LTD (Китай) (Продавець) та ТзОВ «Євродім Опт» (Покупець) укладений Контракт №2 (далі Контракт №2).

Згідно з пункту 1.1., 1.2 Контракту №2, Продавець зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах та у порядку, визначеному цим Контрактом. Продавець поставляє Товар Покупцеві окремими партіями.

За змістом пункту 1.3. Контракту №2 найменування, кількість, якість та ціна окремої партії Товару визначається у виставлених Продавцем інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Згідно з пункту 2.3. Контракту №2 Покупець оплачує кожну партію Товару шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця на підставі інвойсів Продавця таким чином:

2.3.1. Аванс у розмірі 30% вартості партії Товару сплачується до початку виробництва відповідної партії Товару.

2.3.2. Решта у розмірі 70% вартості партії Товару сплачується перед відвантаженням партії Товару Покупцеві.

Відповідно до пункту 3.2. Контракту №2 Товари поставляються на умовах FOB м.Shenzhen, Китай (Інкотермс-2010). Порт відвантаження - Shenzhen, Китай.

За змістом пункту 3.5. Контракту №2 разом з Товаром Продавець надає Покупцю такі оригінали документів:

3.5.1. комерційний інвойс із зазначенням інформації про країну походження Товару, затверджений Китайською радою з просування міжнародної торгівлі, його ваги нетто і брутто - 1 примірник;

3.5.2. прайс лист, затверджений Китайською радою з просування міжнародної торгівлі (ціна повинна бути ідентичною до комерційного інвойсу) - 1 примірник;

3.5.3. пакувальний лист (опис вантажу, вага нетто і брутто, кількість пакувальних місць та їх розміри), засвідчений печаткою Продавця - 1 примірник;

3.5.4. коносамент (не телекс реліз) - 1 примірник;

3.5.5. сертифікат походження - 1 примірник;

3.5.6. експортна декларація - 1 примірник.

Відповідно до пункту 10.1. Контракту №2 цей Контракт набирає чинності з моменту його підписання та укладений на 3 роки.

На підставі Контракту №2 Сторонами було погоджено поставку партії Товару, що визначена в комерційному інвойсі №DLV8 від 16.10.2020, вартість товару - 21218,00 дол. США (а. с. 15-18).

Згідно Додаткової угоди №1 від 01.11.2020, Продавець та Покупець дійшли спільної згоди викласти пункт 3.2. Контракту №2 наступним чином: 3.2. Товари доставляються на умовах ФОБ Шеньчжень, Китай або ФОБ Шекоу, Китай (Інкотермс 2010). Порт Відвантаження - Шеньчжень, Китай або ФОБ Шекоу, Китай. (а. с. 21)

26.11.2020 декларантом позивачем до Київської митниці була подана митна декларація №UA100020/2020/052445 з метою здійснення митного оформлення поставленого товару за вказаним Контрактом №2 від 01.11.2020, а саме:

Товар №1. Код ТН ЗЕД - 9403 50 00 00:

1. Меблі дерев`яні для спальних кімнат, в розібраному стані: Ліжко 1.83*2.03 м ламінований МДФ, без матраца, узголів`я штучна шкіра, в розібраному стані, колір - білий, р. 1830*2030*1100мм -apT.-SB308BK-10 шт, Ліжко 1.60*2.03 м ламінований МДФ, без матраца, узголів`я, штучна шкіра, в розібраному стані, колір - білий, р. 1600*2030* 1100 мм - арт. -SB308BQ-20 шт; Ліжко 1.60*2.03 м ламінований МДФ, без матраца, в розібраному стані, колір - сірий, р. 1600*2030*1180 мм - арт .-RBI 13BQ-NQ-19IUT. Виробництво - ZHONGSHAN PERFECT LINE FURNITURE CO., LTD. Країна походження - CN. Торгова марка - ZHONGSHAN PERFECT LINE.

Товар №2. Код ТН ЗЕД - 9403 60 10 001:

1. Меблі дерев`яні для житлових кімнат, в розібраному стані: Приліжкова тумба ламінований МДФ, колір - білий, р. 465*420*480 мм - арт. -SB308NS-S-55IUT; Комод - ламінований МДФ, колір - білий, р 995*475*7 60 мм -арт. - SB308DE-S- 20 шт; Приліжкова тумба - ламінований МДФ колір - сірий, р. 600*4 30*4 65 мм-арт. -RB313NE- 45 шт.; Комод - ламінований МДФ, колір - сірий, р. 990 * 530 * 770 мм - а р т. - RB313DE -15 шт; Виробництво - ZHONGSHAN PERFECT LINE FURNITURE CO., LTD. Країна походження - CN. Торгова марка - ZHONGSHAN PERFECT LINE.

Товар №3. Код ТН ЗЕД - 7009 92 00 00:

1. Дзеркала скляні в рамах: Дзеркало в рамі - дзеркало, рама - ламінований МДФ, колір - білий - apт.-SB63ME-G-10 шт; Виробництво - ZHONGSHAN PERFECT LINE FUR NITURE CO., LTD. Країна походження - CN. Торгова марка - ZHONGSHAN PERFECT LINE

У поданій МД №UA100020/2020/052445 Позивачем заявлено митну вартість на рівні 689251,56 грн. Митні платежі склали 139069,19 грн, у т. ч. ввізне мито 1015,73 грн, ПДВ 20% 138053,46 грн, зокрема:

Товар №1 - 359209,57 грн, розраховані митні платежі склали - 71841,91 грн, у т. ч.: ввізне мито 0% - 0,00 грн, податок на додану вартість 20% - 71841,91 грн;

Товар №2 - 319884,69 грн, розраховані митні платежі склали - 63976,94 грн, у т. ч.: ввізне мито 0% - 0,00 грн, податок на додану вартість 20% - 63976,94 грн;

Товар №3 - 10157,30 грн, розраховані митні платежі склали - 3 250,34 грн, у т. ч.: ввізне мито 10% - 1 015,73 грн, податок на додану вартість 20% - 2234,61 грн.

ТзОВ «Євродім Опт» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений статтею 335 та частинами 2, 3 статті 53 МК України, про що зазначено у графі 44 поданої ЕМД №UA100020/2020/052445: - (0271) пакувальний лист від 16.10.2020; (0325) Proforma invoice від 13.08.2020 №2008EODL1; (0380) Комерційний інвойс №DLV8 від 16.10.2020 з сертифікатом 204420ВО/003137 від 30.10.2020; (0705) коносамент BILL OF LADING №SZHLEG2010091 від 25.10.2020; (0730) міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №820 від 25.11.2020; (0861) Сертифікат про походження №20С4420В 1451/00093 від 16.10.2020; (3007) довідка про транспортні витрати №23/11-1 від 23.11.2020; (3016) Висновок ДП «Держзовнішінформ» від 18.11.2020 №11/103; (4103) Додаткова угода №1 від 01.11.2020; (4104) Контракт №2 від 13.08.2020; (4301) Договір на перевезення №011020 від 01.10.2020; Договір на перевезення № 010117 від 01.01.2017.

Київська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митій декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме:

При проведені контролю митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією від 26.11.2020 №

UA100020/2020/052445 встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: декларантом надано інвойс від 16.10.2020 № DLV8, який посилається на контракт від 13.08.2020 №PLF20180123, до митного оформлення подано контракт від 13.08.2020 №2. Висновок ДП «Держзовнішінформ» від 18.11.2020№11/103 посилається на контракт від 13.08.2020 №№2».

На підставі зазначеного, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ було зобов`язано позивача протягом 10 днів надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та сумовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.»

26.11.2020 декларантом позивача Київській митниці надіслано лист №1, в якому він повідомив, що документи, які підтверджують складові митної вартості (вартість перевезення) були подані в повному обсязі..

Крім того, для роз`яснення щодо виявлених розбіжностей зазначеного в інвойсі номеру контракту було додатково надано Договір № PLF20180123 від 13.08.2020, Лист пояснення від продавця від 18.11.2020; Заявку на транспортно-експедиційні послуги №CLM84 від 22.10.2020; Рахунок на оплату №5 від 23.11.2020; Експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» №11/103 від 18.11.2020; Прайс-лист з сертифікатом 204420ВО/003136 від 30.10.2020, завірений ТПП Китаю; копію експортної декларації країни відправлення від 17.10.2020 №41235513 (з перекладом). Також декларант повідомив відповідача про відсутність ліцензійних договорів, а також про відсутність страхових документів, оскільки вантаж не страхувався.

27.11.2020 ТзОВ «Євродім Опт» надіслав Київській митниці лист вих.№1, яким повідомив про здійснення оплати за оцінювані товари та додав банківські платіжні документи, а саме: платіжне доручення в іноземній валюті №2 від 18.08.2020; платіжне доручення в іноземній валюті №8 від 12.10.2020; SWIFT від 21.09.2020; SWIFT від 12.10.2020; МД від 14.05.2018 №UA100010/2018/133212 та МД від 30.10.2018 №UA100010/2018/154289, за якими були оформлені ідентичні та аналогічні (подібні) товари; лист Райффайзен Банк Аваль №Д1-ВЗ/30-594 від 27.11.2020.

Також 01.12.2020 декларант позивача звернувся до відповідача з Заявою №1/12/2 від 01.12.2020 з вимогою проведення письмової консультації, оскільки посадовою особою митниці не аргументовано підстави витребування додаткових документів, відповідно до положень пунктів 7, 8 частини третьої статті 52 МК України.

Однак, після проведених письмових консультацій, відповідачем 04.12.2020 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100020/2020/000099/2, відповідно до якого митну вартість товарів №1 та №2 було скориговано за резервним методом, товару №3 за основним методом, та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100020/2020/00658 (а. с. 65-66, 67).

Різниця сплачених податків та зборів, між розрахованими позивачем і скоригованими відповідачем за оскаржуваним рішенням від 04.12.2020 №UA100020/2020/000099/2, склала: 147327,28 грн, у т. ч.: ввізне мито 0% - 0,00 грн, ПДВ 20% - 147327,28 грн (Товар №1 - 88451,22 грн, у т. ч.: ввізне мито 0% - 0,00 грн, ПДВ 20% - 88451,22 грн; Товар №2 - 58876,06 грн, у т. ч.: ввізне мито 0% - 0,00 грн, ПДВ 20%-58876,06 грн).

В графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA100020/2020/000099/2 від 04.12.2020 підставою для його прийняття стало те, що «... митним органом проаналізовано інші подані декларантом документи та встановлено наступне:

1) В інвойсі від 16.10.2020 № DLV8 не вказано умови поставки;

2) Наданий декларантом прайс-лист містить ціни, які стосуються лише товарів згідно інвойсу від 16.10.2020 № DLV8 . Даний факт свідчить, що наданий прайс-лист суперечить самій суті прайс-листа як комерційної пропозиції, яка має знеособлену спрямованість і адресована необмеженій кількості потенційних покупців на весь асортимент товару. Тобто надано не прайс-лист, а комерційну пропозицію.

3) Згідно поданих декларантом платіжних доручень від 18.08.2020 № 2 та від 12.10.2020 №8 за товар перераховані кошти у розмірі 21485,00 Доларів США, фактично сума інвойсу - 21218,0000 Доларів США.

Декларант заявою від 04.12.2020 № 4/12/20 повідомив, що надав додаткові документи, у зв`язку із чим просить прийняти рішення раніше встановленого законодавством терміну.

Отже, надані документи в якості додаткових, прийняті до уваги митним органом, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях аналогічних за характеристиками та комерційними умовами товарів та даного імпортера, а саме товар №1 - митна декларація від 30.07.2020 №UA100050/2020/221184 митна вартість 5,01 дол. США/кг, товар №2 митна декларація від 19.11.2020 №UA100050/2020/226039 митна вартість 5,17 дол. США/кг.» (а. с. 66).

Товар був випущений у вільний обіг товари за ВМД UA100020/2020/053899 відповідно до статті 55 МК України, з наданням гарантій відповідно до розділу X МК України.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно з частиною першою статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частиною першою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частинами 5-6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частин 1-3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Такою частинами 4-5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

У відповідності до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно приписів частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 2-8 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, згідно з частиною першою статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до частин 2-3 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Як передбачено частиною четвертою статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник (частина 1-2 статті 59 МК України).

Якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.ч.1-2 статті 60 МК України).

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.ч.1-2 статті 64 МК України).

Частинами першою, другою статті 256 МК України встановлено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Суд зазначає, що частина друга статті 53 МК України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема від 27.03.2020 (справа № 540/2605/18), від 06.05.2020 (справа № 140/1713/19), від 21.10.2021 (справа № 420/4820/19).

З огляду на матеріали справи суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.

Крім того, як уже встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, поставка товару, задекларованого у митній декларації від 20.11.2020 №UA100020/2020/052445, здійснювалась на підставі Контракту №2 від 13.08.2020, укладеного між фірмою ZHONGSHAN PERFECT LINE FURNITURE CO. LTD (Китай) (Продавець) та ТзОВ «Євродім Опт» (Покупець).

Досліджуючи аргументи відповідача, що стали підставою для винесення рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає таке.

Щодо тверджень відповідача про те, що надані позивачем для підтвердження митної вартості ввезених товарів документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, зокрема: декларантом надано інвойс від 16.10.2020 №DLV8, який посилається на контракт від 13.08.2020 №PLF20180123, до митного оформлення подано контракт від 13.08.2020 №2. Висновок ДП «Держзовнішінформ» від 18.11.2020 №11/103 посилається на контракт від 13.08.2020 №2, суд зазначає наступне.

Як зазначено в п. 3.2. Контракту №2 від 13.08.2020 - товар поставляється на умовах FOB. Додатковою угодою №1 до Контракту №2 умови поставки визначені як FOB Шеньчжень або FOB Шекоу порт відвантаження.

У графі 30 МД №UA1000020/2020/052445 декларантом Позивача вказані умови поставки FOB Shenzhen.

За умовами Інкотермс FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) термін «Франко борт» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту.

Отже, витрати, понесені позивачем за митною територією України, які не увійшли у вартість товару (складові митної вартості) на умовах FOB - це витрати на перевезення товару від порту навантаження до митної території України.

Враховуючи приписи частини другої статті 53 МК України, позивачем для підтвердження складових митної вартості на умовах Інкотермс 2010 FOB необхідно надати відповідно до п.п. 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

В той же час, як слідує з матеріалів справи, Київська митниця не посилається на розбіжності в транспортних (перевізних) документах або документах, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

При цьому, відповідач посилається виключно на інвойс від 16.10.2020 №DLV8 та Висновок ДП «Держзовнішінформ» від 18.11.2020 №11/103.

Оскільки товар поставляється за умовами Інкотермс FOB Shenzhen, продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна, призначеного продавцем, у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами, в названому порту відвантаження, у спосіб, що відповідає звичаям порту.

Так, відповідно до статті А.6. Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6: нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження; сплатити, коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару.

Відтак, враховуючи положення правил Інкотермс 2010, на умовах FOB вартість товару зазначена в інвойсі від 16.10.2020 № DLV8 (а. с. 19) не може містити в собі відомості, що стосуються складових митної вартості (витрат на перевезення від порту Shenzhen (Китай) до порту Південний (Україна)).

Що стосується посилання відповідача на Висновок ДП «Держзовнішінформ» від 18.11.2020 №11/103, як на підставу вимоги щодо подання додаткових документів, то суд вважає за необхідне зазначити що вказаний висновок є додатковим документом, який зазначений у пункті восьмому частини третьої статті 53 МК України.

Частина третя статті 53 МК України надає митниці право вимагати додаткові документи лише у тому випадку, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже посилання на нього як на обставину, що надає митному органу право на витребування додаткових документів в розумінні частини третьої статті 53 МК України є безпідставною, оскільки експертний Висновок ДП «Держзовнішінформ» від 18.11.2020 №11/103 не є документом, який у відповідності до частини другої статті 53 МК України підтверджує митну вартість товару.

Що стосується зазначених Київською митницею розбіжностей в інвойсі від 16.10.2020 №DLV8 (а. с. 19), у якому вказано посилання на контракт від 13.08.2020 №PLF20180123, а до митного оформлення подано контракт від 13.08.2020 №2, суд зазначає наступне.

Листом вих. №1 від 26.11.2020 ТзОВ «Євродім Опт» було надано Київській митниці лист продавця товару б/н від 18.11.2020 (а. с. 23), у якому Продавець повідомив, що з боку ZHONGSHAN PERFECT LINE FURNITURE CO. LTD було допущено помилку в комерційному інвойсі №DLV8 від 2020-10-16, а саме неправильно вказано номер діючого контракту. Чинним є Контракт №2 від 2020-08-13 (а. с. 46).

Разом з вищезазначеним листом Позивач також надав Київській митниці Контракт №2 від 13.08.2020 для здійснення міжнародних імпортних операцій та Контракт №PLF20180123Bifl від 13.08.2020 на разову поставку партії товару.

Таким чином, в інвойсі від 16.10.2020 №DLV8 Продавцем товару була допущена технічна помилка (вказано неправильний номер контракту).

При цьому, суд зауважує, що відповідну інформацію відповідач мав можливість встановити та підтвердити за допомогою документів, наданих декларантом позивача до митного оформлення, однак вказана обставина Київською митницею проігнорована.

В той же час числові значення, які стосуються поставки товару та які зазначені в інвойсі і копії митної декларації, є ідентичними.

Суд вважає, що технічна помилка у інвойсі від 16.10.2020 № DLV8 жодним чином не вплинула на ідентифікацію партії товару з урахуванням номера та дати інвойса, асортименту, кількості товару, та не є підставою для висновку митного органу про недостовірність інвойса як документа в цілому та не впливає на визначення митної вартості товару.

Таким чином, помилково зазначений в інвойсі від 16.10.2020 №DLV8 номер Контракту не спростовує фактичні дані щодо вартості самого товару, а отже, не може бути достовірним доказом, що може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про фактурну вартість товару, оскільки номер договору не спростовує числові значення вартості товару.

Відтак, що розбіжність щодо номера контракту в інвойсі від 16.10.2020 №DLV8 пояснюється технічною помилкою відправника, яка не вплинула на зміну кількісної та вартісної характеристики товару.

Відповідно до інвойсу від 16.10.2020 №DLV8 загальна вартість товару складає 21218 доларів США.

На виконання положень Контракту №2 від 13.08.2020, Позивачем було здійснено оплату за поставку вказаного товару, що підтверджується платіжне доручення в іноземній валюті №2 від 18.08.2020; платіжне доручення в іноземній валюті №8 від 12.10.2020; SWIFT від 21.09.2020; SWIFT від 12.10.2020 (а. с. 31, 32).

Отже, надані позивачем платіжні документи підтверджують сплату за поставлену партію товару згідно з інвойсом від 16.10.2020 №DLV8.

Суд звертає увагу, що умови оплати товару є вільним вибором сторін договору як і умова встановлення предоплат, післяплат чи часткових оплат. Умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Ціна договору (вартість товару) визначається за принципом свободи договору, якщо інше не передбачено законом або договором.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17.04.2018 по справі №815/329/17 та від 26.11.2020 по справі №540/2455/19.

Таким чином, факт оплати/не оплати позивачем отриманого товару не може впливати на його митну вартість, визначену на момент розмитнення товару.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені статтею 53 МК України документи.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у спірних випадках митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач через уповноваженого декларанта надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень належить задовольнити (при цьому, судом враховано, що у прохальній частині позовної заяви допущено описки щодо дати прийняття окремих оскаржуваних рішень).

За таких обставин, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Крім того, суд зауважує, що ТзОВ «Євродім Опт» було надано Київській митниці МД від 14.05.2018 №UA100010/2018/133212 та МД№UA100010/2018/154289 від 30.10.2018, за якими ідентичні, аналогічні (подібні) товари були ввезені на митну територію України, однак відповідачем не було взято до уваги попередні оформлення.

Також варто звернути увагу на те, що висновки відповідача про те що документи подані позивачем для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару є безпідставними та суперечливими, оскільки на підставі одних й тих самих документів, наданих до митного оформлення, митницею зроблено коригування митної вартості за резервним методом лише щодо товарів №1, №2 і в той же час, митну вартість товару №3 визнано відповідачем та оформлено за першим методом - за ціною договору (вартість операції), хоча вказані товари ввезені на митну територію України за однією МД №UA100020/2020/052445 від 26.11.2020.

Згідно з частиною третьою статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті та була сплачена за цей товар.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки у ньому, крім номера та дати МД, на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у спірних випадках митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Також, ухвалюючи дане судове рішення суд враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач через уповноваженого декларанта надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 04.12.2020 №UA100020/2020/000099/2 належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 2270,00 грн, сплачений платіжною інструкцією від 05.01.2021 №87 (а. с. 14).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євродім Опт» (03040, місто Київ, вулиця Михайла Стельмаха, 10-А, офіс 208, ) до Київської митниці (03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-а, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100020/2020/000099/2 від 04.12.2020.

Стягнути з Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євродім Опт» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський