Справа № 816/4779/15
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 816/4779/15 Суддя першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Масловській К.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» до Головного управління ДПС у Полтавській області, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії та стягнення суми бюджетного відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» (далі - позивач, ТОВ «ПК «Газвидобування») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві (у подальшому заміненої правонаступником - Головним управлінням ДПС у Полтавській області (далі - відповідач-1, ГУ ДПС у Полтавській області)), Головного управління ДФС у Полтавській області (заміненого на належного відповідача - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач-2, Східне МУ ДПС по роботі з ВПП)), Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області (заміненого на належного відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач-3, ГУ ДКС України у Дніпропетровській області)), в якому, з урахуванням заяв про зміну предмета позову, просило:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Полтавській області щодо повернення з Державного бюджету суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «ПК «Газвидобування» за червень 2010 року у розмірі 988 723,50 грн;

- стягнути з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь ТОВ «ПК «Газвидобування» заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за червень 2010 року у розмірі 988 723,50 грн.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 28.03.2016 адміністративний позов задовольнив частково. Зобов`язав Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення з бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» надмірно сплаченої суми податку на додану вартість. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 31.05.2016 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 залишив без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.11.2019 касаційні скарги Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» задоволено частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі № 816/4779/15 скасовано.

Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020, адміністративний позов залишено без розгляду з підстав пропуску позивачем 1095-денного строку звернення до суду.

Постановою Верховного Суду від 25.03.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 у справі № 816/4779/15 скасовано. Справу № 816/4779/15 направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2021, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021, справу передано до Окружного адміністративного суду міста Києва на розгляд за територіальною підсудністю.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2022 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області щодо повернення з Державного бюджету суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «ПК «Газвидобування» за червень 2010 року в розмірі 988 723,50 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь ТОВ «ПК «Газвидобування» заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за червень 2010 року у розмірі 988 723,50 грн.

Крім того, у грудні 2022 року ТОВ «ПК «Газвидобування» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просило стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на користь ТОВ «ПК «Газвидобування» витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 48 862,78 грн, що складаються із судового збору 164,05 грн, витрат, пов`язаних з наданням правничої (правової допомоги) 42 169,20 грн, витрат, пов`язаних із прибуттям представника до суду 6 529,53 грн.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 заяву задоволено частково та стягнуто на користь ТОВ «ПК «Газвидобування» витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з прибуттям представника до суду, у розмірі 26 529,53 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС у Полтавській області.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ознайомлення та аналіз правових висновків Верховного Суду, ознайомлення та аналіз документів щодо обставин справи №816/4779/15 не є окремими процесуальними діями, подання додаткових пояснень є правом, а не обов`язком учасника справи, а тому такі витрати не можна вважати неминучими. Крім того, суд зазначив, що матеріалами справи не підтверджується сплата позивачем судового збору в сумі 164,05 грн, у той час як питання щодо стягнення сплаченого судового збору в сумі 14 830,86 грн вирішено Окружним адміністративним судом міста Києва у рішенні від 13.12.2022. У зв`язку з цим, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, конкретних обставин справ, суд прийшов до висновку про необхідність компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн та витрат, пов`язаних з прибуттям представника до суду, 6 529,53 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та винести нове, яким відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, та про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на користь ТОВ «ПК «Газвидобування» витрат, пов`язаних з розглядом справи, в сумі 26 529,53 грн.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було враховано подання представником позивача заяви про ухвалення додаткового судового рішення поза межами встановленого ст. 139 КАС України строку та безпідставно визнано поважними причини його пропуску. Наголошує, що додані до заяви копії платіжних документів під назвою «платіжна інструкція» не можуть підтверджувати факт оплати наданих адвокатом послуг, оскільки нормативний акт, який запровадив поняття «платіжна інструкція» набрав чинності пізніше, ніж надані документи датовані. Підкреслює, що в акті приймання-передачі робіт/послуг від 05.10.2021 №5 не визначені обсяг і вид робіт, ряд зазначених в інших актах робіт і послуг не належать до правової допомоги за позицією Верховного Суду, а ініціювання представником позивача відшкодування витрат на правову допомогу з 02.12.2019 по 13.12.2022, коли судові рішення приймалися іншими судами, є безпідставним.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшло.

За змістом ч. 1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 29 квітня 2025 року.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.01.2020 між адвокатом ОСОБА_1 (Виконавець) та ТОВ «ПК «Газвидобування» (Замовник) було укладено договір №14/01/20 про надання правничої (правової) допомоги (далі - Договір).

Згідно п.1.2 Договору правнича (правова) допомога полягає в надані послуг, безпосередньо пов`язаних із представництвом та супроводженням адміністративної справи №816/4779/15 у судах адміністративної юрисдикції першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Умовами підпункту 1.2.1 Договору визначено, що на підставі цього договору Виконавець наділяється повноваженнями представника Замовника до вирішення справи та прийняття судом рішення у справі №816/4779/15.

Умовами пп. 1.2.2 Договору обумовлено, що Виконавець, як представник Замовника, користується процесуальними правами та виконує процесуальні обов`язки, якими наділяється Позивач в адміністративній справі, згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що враховуючи суму позову та складність справи Сторони домовились, що послуги правничої (правової) допомоги по супроводженню справи в суді першої інстанції - Полтавському окружному адміністративному суді, визначається у фіксованому розмірі - 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень), без ПДВ.

Замовник перераховує кошти на банківський рахунок Виконавця, наступними строковими платежами: 2000,00грн - оплати до 18 лютого 2020 року; 18000,00грн - оплати до 29 лютого 2020 року, при цьому Замовник не позбавлений права на дострокове перерахування коштів.

Згідно п. 4.3 Договору Замовник сплачує Виконавцю вартість послуг правничої (правової) допомоги та здійснює компенсацію витрат Виконавця на:

- поштові відправлення рекомендованих листів та/або інших поштових відправлень з оголошеною цінністю (з описом вкладення), при направленні процесуальних документів до суду та сторонам у справі. Розмір суми поштових витрат визначається згідно поштових чеків та/або поштових накладних;

- переїзд до іншого населеного пункту (м. Харків, м. Київ) та в зворотному напрямку, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний (автобус/маршрутка).

- відрядження в межах України, як добові витрати на харчування та фінансування інших потреб Виконавця, визначається у фіксованому розмірі 500,00грн/за день, без ПДВ.

Відповідно до п.4.4 Договору підставою для здійснення оплати є рахунок.

Умовами п. 4.5 Договору визначено, що надання послуг правничої (правової) допомоги підтверджується актами приймання-передачі робіт/послуг, який підписується Сторонами.

Пунктом 4.6 Договору обумовлено, що вартість послуг правничої (правової) допомоги з представництва та супроводження адміністративної справи №816/4779/15 в судах апеляційної та касаційної інстанцій узгоджується Сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього Договору.

Крім того, 19.05.2020 між ТОВ «ПК «Газвидобування» (Замовником) та адвокатом ОСОБА_1 (Виконавцем) до договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.01.2020 №14/01/20 укладено додаткову угоду №1 від 20.05.2020 (далі - Додаткова угода №1).

Також між ТОВ «ПК «Газвидобування» (Замовником) та адвокатом ОСОБА_1 (Виконавцем) до договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.01.2020 №14/01/20 укладено додаткову угоду №2 від 08.06.2021 (далі - Додаткова угода №2).

До договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.01.2020 №14/01/20 укладено додаткову угоду №3 від 07.10.2021 (далі - Додаткова угода №3).

У заяві про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник позивача зазначає, що ТОВ «ПК «Газвидобування» понесло витрати в загальному розмірі 48862,78 грн, що пов`язані із представництвом та супроводженням справи №816/4779/15 в судах, а саме:

- 20000,00 грн (підтверджується умовами п. 4.2 Договору, рахунком на оплату №28/01/20 від 28.01.2020, перерахування та надходження коштів з банківського рахунку ТОВ «ПК «Газвидобування» на рахунок ФОП ОСОБА_1 підтверджується банківською випискою за період з 03.02.2020 по 03.02.2020, банківською випискою за період з 27.02.2020 по 29.02.2020, актом приймання-передачі робіт/послуг №1 від 31.07.2020;

- 194,05 грн - розмір витрат, які пов`язані зі сплатою судового збору за виготовлення копій документів з матеріалів справи в Полтавському окружному адміністративному суді, замовлених в результаті ознайомлення зі справою, згідно заяви від 20.01.2020 та заяви від 24.02.2020. Понесені позивачем витрати підтверджуються актом №1 від 31.07.2020, прибутковим касовим ордером від 04.08.2020 на суму 194,05 грн, банківськими квитанціями від 20.01.2020 на суму 69,40 грн та на суму 15,00 грн, банківськими квитанціями від 24.02.2020 на суму 94,65 грн та на суму 15,00 грн;

- 280,00 грн - розмір витрат, які пов`язані з поштовим направленням процесуальних документів до суду та сторонам у справі. Понесені позивачем витрати підтверджуються актом №2 від 06.10.2020, відповідними поштовими чеками, платіжним дорученням №416 від 30.04.2021, банківською випискою за період з 30.04.2021 по 30.04.2021;

- 142,80 грн - розмір витрат, які пов`язані з поштовим направленням пояснень у справі до суду та сторонам. Понесені позивачем витрати підтверджуються актом №3 від 18.05.2021, прибутковим касовим ордером від 18.05.2021 на суму 142,80 грн, відповідними поштовими чеками;

- 4000,00 грн - розмір витрат понесених позивачем, в результаті оскарження ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2021. Витрати підтверджуються Додатковою угодою №2 від 08.06.2021, рахунком №08/06/21 від 08.06.2021, перерахування та надходження коштів з банківського рахунку ТОВ «ПК «Газвидобування» на рахунок ФОП ОСОБА_1 підтверджується банківською випискою за період з 15.06.2021 по 15.06.2021, актом №4 від 05.10.2021;

- 15000,00 грн - витрати, понесені позивачем у зв`язку з представництвом та супроводженням справи Окружним адміністративним судом міста Києва, яке було розпочато спочатку. Витрати підтверджуються Додатковою угодою №3 від 07.10.2021, рахунком №23/09/22 від 23.09.2022, актом приймання-передачі робіт/послуг №5 від 23.09.2022, платіжним дорученням №1250 від 07.10.2022, банківською випискою за період з 07.10.2022 по 07.10.2022;

- 2716,40 грн - розмір витрат, які пов`язані з поштовим направленням заяв по суті справи до суду та сторонам. Понесені позивачем витрати підтверджуються актом приймання-передачі робіт/послуг №5 від 23.09.2022, відповідними поштовими документами, платіжним дорученням №1253 від 07.10.2022, банківською випискою за період з 07.10.2022 по 07.10.2022;

- 6529,53 грн - розмір витрат, пов`язаних із прибуттям (переїздом) адвоката в засідання до Окружного адміністративного суду міста Києва. Понесені витрати підтверджуються актом приймання-передачі робіт/послуг №5 від 23.09.2022, відповідними ж/д квитками (Полтава - Київ та у зворотному напрямку), платіжним дорученням №1252 від 07.10.2022, банківською випискою за період з 07.10.2022 по 07.10.2022.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення ч. 3 ст. 134 КАС України закріплюють для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2022 у справі № 2040/6997/18 підкреслив, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У постанові від 10.11.2022 у справі № 640/24023/21 Верховний Суд також звернув увагу на те, положення КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Цим правом, як свідчать матеріали справи, ГУ ДПС у Полтавській області не скористалося, що, у свою чергу, з огляду на правову позицію Верховного Суду (постанова від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22) не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Так, Київський окружний адміністративний суд обґрунтовано зазначив, що до складання процесуальних документів входять такі послуги адвоката як ознайомлення із судовою практикою та документами щодо обставин справи. Отже, окреме виділення від підготовки процесуальних документів згаданих вище послуг є необґрунтованим, позаяк вони є елементом їх підготовки, а тому час, витрачений на надання таких послуг, не може включатися до складу розрахунків витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, судовою колегією враховується, що суд першої інстанції, врахувавши обсяг виконаної адвокатом робіт, прийшов до висновку, що справедливим та співрозмірним є призначення компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн.

Викладеним спростовуються доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у Полтавській області про неврахування судом першої інстанції принципів співмірності та пропорційності витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до присудження ТОВ «ПК «Газвидобування».

Доводи апеляційної скарги про те, що з наявних у матеріалах справи документів вбачається ненадання підприємством достатніх доказів, які б підтверджували фактично понесені ним витрати, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки будь-яких аргументів про те, яких, на переконання контролюючого органу, додаткових документів не було надано ПП «Автомагістраль», Апелянтом не наведено.

Щодо відсутності детального опису робіт в акті від 05.10.2021 №4 на виконання положень ч. 4 ст. 134 КАС України суд апеляційної інстанції з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвокатського об`єднання встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Посилання апелянта на те, що на підтвердження оплати ТОВ «ПК «Газвидобування» правової допомоги адвоката представником позивача надані платіжні інструкції від 30.04.021 №416 та від 07.10.2022 №1250, від 07.10.2022 №1253, від 07.10.2022 №1252, тобто платіжні документи, назва яких запроваджена на нормативному рівні лише з 01.12.2022, а відтак які не можуть бути доказом оплати послуг адвоката, колегія суддів відхиляє, оскільки доданими разом з платіжними інструкціями банківськими виписками підтверджується надходження на рахунок ФОП ОСОБА_1 коштів від ТОВ «ПК «Газвидобування» за вказаними платіжними документами.

Твердження апелянта про те, що жодного разу представником позивача не заявлялося клопотання щодо розподілу судових витрат, попри те, що справа розглядається судами неодноразово, суд апеляційної інстанції зазначає, що адвокат ОСОБА_1 вступив у справу під час нового її розгляду в Полтавському окружному адміністративному суді у 2019 році, який завершився прийняттям рішення по суті спору Окружним адміністративним судом міста Києва 13.12.2022, що й породжувало у ТОВ «ПК «Газвидобування» право на відшкодування судових витрат.

З приводу доводів апеляційної скарги про пропуск представником позивача строку подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 (ухвала від 07.07.2023) зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте, підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі №160/16902/20.

Матеріали справи свідчать, що докази на підтвердження понесених судових витрат не були подані в межах строку, встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України, оскільки рішення суду першої інстанції від 13.12.2022 отримано представником позивача 14.12.2022 в електронному кабінеті, однак заяву про відшкодування судових витрат, датовану 19.12.2022, направлено до суду засобами поштового зв`язку 20.12.2022.

Разом з тим, у вказаній заяві представник ТОВ «ПК «Газвидобування» просив поновити вказаний строк з огляду на те, що для підготовки цієї заяви необхідно було надати значний обсяг документів, що, з огляду на відсутній енергозабезпечення, численні повітряні тривоги та припадання п`ятиденного строку на два вихідні дні, було ускладено.

Колегією суддів враховується, що відповідно до ч. 4 ст. 121 КАС України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Зважаючи на викладене, з огляду на те, що заява про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, містить 30 додатків загалом на майже 90 аркушів, два з п`яти днів для її підготовки припадали на вихідні, а також загальновідомість обставин посилення російських обстрілів у грудні 2022 року та перебої з енергопостачанням, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про існування правових підстав для розгляду такої заяви по суті.

Що стосується вимог ТОВ «ПК «Газвидобування» про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області витрат, пов`язаних із переїздом до іншого населеного пункту (з м. Полтава до м. Києва та у зворотному напрямку) в сумі 6 529,53 грн, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Положеннями ч. 3 ст. 135 КАС України встановлено, що граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 27.04.2006 прийняв постанову № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», додатком до якої встановлено (компенсація в адміністративних справах), що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження (далі - Постанова № 590).

Постановою від 02.02.2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» Кабінет Міністрів України затвердив суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1 (далі - Постанова № 98).

Відповідно до п. 1 п. 7 Постанови № 98 державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати, зокрема, на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ПК «Газвидобування» понесло витрати, пов`язані з прибуттям до представника до міста Києва для участі у судових засіданнях, у загальному розмірі 6 529,53 грн, що підтверджується посадочними документами АТ «Укрзалізниця», наявними у матеріалах справи, а також компенсацією добових за перебування у відрядженні адвоката.

Доводів, як б спростували наведені висновки суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ГУ ДПС у Полтавській області не наведено.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з позицією Київського окружного адміністративного суду про наявність підстав для задоволення вимог заяви про стягнення витрат, пов`язаних з прибуттям представника до суду, в сумі 6 529,53 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 134, 135, 139, 242-244, 250, 252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Повне рішення виготовлено 29 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків