Справа № 120/10585/24
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 квітня 2025 р. Справа № 120/10585/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ у Хмельницькій області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області з підстав протиправності дій не зараховано до страхового стажу період роботи з 09.01.1991 по 31.12.1999, у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки про роботу, виданої на підставі документів та довідки про реорганізацію.

Ухвалою від 19.09.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

20.02.2025 через підсистему "Електронний суд" представником позивача до суду подано відзив, яким просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, окремо зауважу, що рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 06.05.2024, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 29.04.2024, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Також, подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Окремо просить залучити до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Ухвалою від 24.02.2025, відмовлено у клопотанні представника ГУ ПФУ в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні.

З приводу залучення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як другого відповідача суд зазначає, що, враховуючи заявлені позовні вимоги, а також те, що рішення № 87 від 06.05.2024, яким позивачу відмовлено у зарахуванні спірного періоду роботи, прийнято ГУ ПФУ у Хмельницькій області, відсутні підстави для залучення до участі у справі в якості відповідача ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в квітні 2024 ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає/перераховує пенсію, ГУ ПФУ у Хмельницькій області.

За результатами розгляду документів доданих до заяви ГУ ПФУ у Хмельницькій області прийняло рішення № 87 від 06.05.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Разом з тим, зазначеним рішенням відмовлено у зарахуванні до страхового стажу - періодів роботи в колгоспі з 03.05.1985 по 07.05.1987 та з 07.05.1987 по 16.01.1990, оскільки відсутня інформація про трудову участь громадському господарстві. А також не зараховано період з 09.01.1991 по 31.12.1999, оскільки необхідно надати уточнюючу довідку про роботу та довідку про реорганізацію.

Не погоджуючись з діями ГУ ПФУ у Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу роботи з 09.01.1991 по 31.12.1999, позивач звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), норми якого суд застосовує в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин.

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У відповідності до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Аналіз вищезазначених положень дає суду підстави для висновку, що обов`язок ведення трудових книжок законодавцем покладений на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 від 10.05.1996, наявні записи за № 3 про зарахування ОСОБА_1 на посаду техніка першої категорії.

Записом № 5 зазначено, що з 29.02.2012, позивача звільнено із займаної посади. Записи скріплені печаткою підприємства.

Підставою для не зарахування стажу роботи позивача у період з 09.01.1991 по 31.12.1999, є відсутність назви підприємства у записі про прийняття на роботу.

Суд зауважує, що не зазначення назви підприємства, посадовою особою відповідальною за ведення трудової книжки, аж ніяк не спростовує факту трудової діяльності позивача у наведений вище період, а лише є недоліком у заповненні трудової книжки підприємством.

Отже, із зазначеного слідує, що стороною відповідача не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача у період з 09.01.1991 по 31.12.1990 у Чернівецькій районній насіннєвій інспекції.

Варто зауважити, що недоліки у заповненні трудової книжки, враховуючи відсутність сумніву та спору щодо належності трудової книжки позивачу, наявність інших обов`язкових реквізитів, є формальним та таким, що не спричиняє втрату юридичної сили всього документу. Зазначені відповідачами обставини щодо виправлення у номері наказу про прийняття на роботу, у даному випадку також є формальними.

Відтак суд вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Так Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім цього Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Окремо суд зауважує, щодо не надання позивачем довідки про реорганізацію.

Як встановлено з наявних матеріалів справи, а саме довідки від 10.06.2020 № 274 виданої комунальною установою "Чернівецький районний трудовий архів", відповідно до постанови КМУ від 30.06.2015 № 447 "Про ліквідацію територіальних органів Державної інспекції сільського господарства" ліквідувалися, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної інспекції сільського господарства за переліком: ...Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області. Відповідно до зазначеної постанови ліквідувалася Чернівецька районна державна насіннєва інспекція Вінницької області.

Окремо слід зазначити, про те, що відповідно записів у трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 від 10.05.1986, записом № 4 зазначено про те, що Чернівецька районна державна насіннєва інспекція продовжує діяльність в системі Мінсільгосппроду України.

Отже, трудова книжка, а також архівна довідки містять відомості про трудову участь позивача за спірний період.

Також, суд акцентує увагу, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової документації, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення такої.

Отже, твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи з 09.01.1991 по 31.12.1991, оскільки в записі про прийняття на роботу відсутні назва підприємства, є безпідставними.

Враховуючи встановлені судом обставини та описані вище правові норми, а також обираючи ефективний спосіб захисту, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати необґрунтованим та скасувати рішення № 87 від 06.05.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії завіком.

В той же час, визначаючись стосовно вимог зобов`язального характеру, суд приходить до висновку про необхідність зарахування до страхового стажу позивача період роботи в Чернівецькій районній насіннєвій інспекції з 09.01.1991 по 31.12.1999.

Окремо суд зауважує, що оцінка періодів трудової діяльності позивача з 03.05.1985 по 24.03.1987 та з 07.05.1987 по 16.01.1990 у межах цього рішення не здійснювалася, оскільки, з огляду на межі заявлених позовних вимог, позивач оскаржує порушення свого права виключно в частині незарахування до страхового стажу періоду роботи з 09.01.1991 по 31.12.1999.

Згідно приписів ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 1211,20 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача, і спір по суті вирішено на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 87 від 06.05.2024, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період роботи в Чернівецькій районній державній насіннєвій інспекції Вінницької області з 09.01.1991 по 31.12.1999.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, )

Рішення суду сформовано: 30.04.2025.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна