Справа № 160/10918/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 квітня 2025 рокуСправа № 160/10918/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., перевіривши матеріали адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач-1), В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчука Дмитра Вікторовича (відповідач-2) про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач-1), В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчука Дмитра Вікторовича (відповідач-2), в якому позивач просить суд:

- зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті провести службове розслідування відносно в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Дяденчука Дмитра Вікторовича щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх службових обов`язків;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 іпн НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі 17000,00 грн.;

- стягнути солідарно Державної служби України з безпеки на транспорті () та В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчука Дмитра Вікторовича 12.04.1994 р.н. іпн НОМЕР_1 на користь ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 26000,00 грн.

Відповідно до ч.8 ст.171 КАС України, питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

П`ятим днем для вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі за вказаною позовною заявою є 20.04.2025р., що припадає на вихідний день (неділя), у зв`язку з чим, дана ухвала прийнята першим робочим днем - 21.04.2025р.

Згідно пункту 3 ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, в розумінні частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин.

Публічно-правовий спір необхідно розглядати у єдності його матеріального та процесуального аспектів. Матеріальний аспект публічно-правового спору розкриває сутність протиріч між суб`єктами такого спору, які виникли у зв`язку з реалізацією прав, свобод та інтересів цих суб`єктів у сфері публічно-правових відносин. Процесуальний аспект розкриває сутність публічно-правового спору як предмета розгляду адміністративним судом, тобто адміністративної справи.

Суб`єктами публічно-правового спору є особи, між якими виникли розбіжності з приводу реалізації їх прав та обов`язків у публічно-правових відносинах.

Об`єктом публічно-правового спору є права, свободи та інтереси, реалізації або задоволенню яких перешкоджає суб`єкт владних повноважень.

Предметом публічно-правового спору є рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, а також дії чи бездіяльність суб`єктів публічно-правових відносин, які не є суб`єктами владних повноважень, але є суб`єктами публічно-правового спору.

Специфіка публічно-правового спору визначається у його суб`єктному складі, підставах виникнення, межах повноважень адміністративного суду.

Отже, публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника. Тобто, для наявності такого спору є обов`язковим наявність зв`язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно прохальної частини позову, позивач просить суд зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті провести службове розслідування відносно в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Дяденчука Дмитра Вікторовича щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх службових обов`язків.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що під час розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом справи №160/23029/24, суд дійшов висновку про встановлені під час судового розгляду справи порушення.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд зазначає, що форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 160 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Проте прохальна частина позову має лише зобов`язальну частину, позивачем не зазначено на виконання ч.1 ст.5 КАС України змісту порушеного права, в межах даної справи №160/10918/25

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 іпн НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно з ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Отже, в адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування шкоди є похідними від вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень і розглядаються виключно за умови наявності вимоги про вирішення публічно-правового спору.

У випадку заявлення вимоги про відшкодування шкоди за відсутності вимоги про вирішення публічно-правового спору, така вимога підлягає розгляду у порядку цивільного або господарського судочинства.

З огляду на те, що позовна заява в частині стягнення моральної шкоди, в межах даної справи №160/10918/25 не містить вимоги про вирішення публічно-правового спору, а спір в адміністративній справі №160/23029/24 Дніпропетровським окружним адміністративним судом вирішено, про що свідчить рішення суду від 17.10.2024, яке набрало законної сили 25.02.2025, відповідно спір про відшкодування шкоди віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку Цивільно процесуального кодексу України.

Згідно частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

Так, згідно позовної заяви, позивач просить суд стягнути солідарно з Державної служби України з безпеки на транспорті () та В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчука Дмитра Вікторовича 12.04.1994 р.н. іпн НОМЕР_1 на користь ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 26000,00 грн.

Згідно зазначеної у позовній заяві калькуляції витрат на правову допомогу складає: підготовка заперечення, клопотань та представництво інтересів позивача під час розгляду акту АР009450 (5000 грн.), підготовка позовної заяви, відповіді на відзив, інших процесуальних документів та представництво інтересів в Дніпропетровському окружному адміністративному суду (7000 грн.), підготовка відзиву на апеляційну скаргу, клопотань та представництво інтересів позивача у Третьому апеляційному адміністративному суді (3000 грн.), підготовка чотирьох скарг (4000 грн.), підготовка та подання заяви до Соборного ВДВС (2000 грн.), що складає 21000 грн.

Отже, частина заявлених позивачем витрат на правничу допомогу стосується вчинених представником позивача дій під час розгляду справи №160/23029/24 Дніпропетровським окружним адміністративним судом та під час апеляційного оскарження відповідного рішення.

Відповідно до ч.3, 4, 5 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

З огляду на зазначене вище, питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, яка була надана представником позивача в межах іншої справи, яка розглядалась Дніпропетровським окружним адміністративним судом (№160/23029/24), з урахуванням ст.134, 143 КАС України підлягає розгляду тим складом суду, яким було ухвалено відповідне рішення у справі.

Пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Наведене вище порушення фактично унеможливлює розгляд даної справи за вимогами, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства та іншим складом суду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовна заява, відповідно до п.6 ч. 4 ст. 169 КАС України, підлягає поверненню позивачу.

Одночасно, слід роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до суду із окремими позовними заявами.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач-1), В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчука Дмитра Вікторовича (відповідач-2) про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,- повернути позивачу.

Копію ухвали разом із позовною заявою надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова