Справа № 160/3581/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2025 рокуСправа №160/3581/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ( НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
04.02.2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) через свого представника Дубовенко В.І. (далі представник позивача) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідачі), в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового, індексації) за період з 06.08.2022 року по 18.10.2022 року без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового, індексації) за період з 06.08.2022 року по 18.10.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового) за період з 18.10.2022 року по 05.09.2024 року без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, 01.01.2024 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового) за період з 18.10.2022 року по 05.09.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, 01.01.2024 року;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового, індексації) за період з 06.09.2024 року по 19.12.2024 року без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (основного, додаткового, індексації) за період з 06.09.2024 року по 19.12.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 року;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги у разі звільнення без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з використанням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024р. на відповідний тарифний коефіцієнт.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації з 06.08.2022 року по 18.10.2022 року у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), з 18.10.2022 року по 05.09.2024 року у військовій частині НОМЕР_3 та з 06.09.2024 року по 19.12.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) від 09.12.2024 року № 120-РС позивача звільнено з військової служби, а наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 19.12.2024 року № 354 - виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 та всіх видів забезпечення. Із наданої ІНФОРМАЦІЯ_6 інформації про грошове забезпечення позивача вбачається, що грошове забезпечення нараховано без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та Військова частина НОМЕР_4 не надали відповіді на адвокатські запити про розмір нарахованого та виплаченого позивачу грошового забезпечення. Вважаючи бездіяльність відповідачів протиправною, представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав та законних інтересів позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами з 05.03.2025, а також встановлено відповідачам строк для надання відзиву на позов.
Окрім того, ухвалою суду витребувано у Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та Військової частини НОМЕР_3 картки особового рахунку про виплату грошового забезпечення позивачу.
25.02.2025 року в системі «Електронний суд» надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_7 . В обґрунтування, представник посилався на те, що постановою КМУ від 12.05.2023р. №481 до п.4 постанови КМУ №704 були внесені зміни, згідно з якими було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. У вищевказаній редакції постанова КМУ №704 діє з 20.05.2023 року. Таким чином, починаючи з 20.05.2023 року відсутні підстави для того, щоб грошове забезпечення розраховувати, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на перше січня відповідного календарного року. Таким чином, у відповідача відсутні законні підстави для обчислення в 2024 році розміру грошового забезпечення позивача, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2024 року та відповідно не було й законних підстав для обчислення грошової компенсації за невикористані дні відпустки та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з урахуванням відповідного грошового забезпечення. Також представник відповідача зазначив, що фактично з моменту публікації судового рішення про визнання постанови №103 протиправною (14.02.2020 року) і до набрання законної сили постановою №481 (20.05.2023 року) порядок (формула) визначення розміру посадових окладів, окладів залишався невизначеним, а тому не було підстав й для перерахунку окладів (посадових окладів). З урахуванням викладеного безпідставним є висновок позивача щодо того, що в 2022-2024р.р. його грошове забезпечення підлягало перерахуванню із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого н
06.03.2025 року до суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_3 , який ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року повернутий відповідачу.
01.04.2025 року до суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_3 , в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №254 від 05.09.2024 року солдата ОСОБА_1 виключено зі списків частини у зв`язку із переміщенням до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Оскільки грошове забезпечення виплачується щомісячно, про неотримання грошового забезпечення у належному розмірі особі відомо також щомісячно. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 04.02.2025 року, тобто з порушенням встановленого ч. 2 ст. 233 КЗпП України трьохмісячного строку звернення до суду, а тому позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду. Також представник відповідача зазначив, що розміри прожиткових мінімумів, які встановлюються на кожен рік, затверджені Законом України «Про Державний бюджет України» не застосовуються для нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 року продовжено строк розгляду адміністративної справи № 160/3581/25.
Відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) правом на подачу відзиву не скористався.
Згідно із ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалам.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації з 06.08.2022 року по 19.12.2024 року, що підтверджується військовим квитком серія НОМЕР_5 від 24.12.1990 року.
З 06.08.2022 року по 18.10.2022 року позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), з 18.10.2022 року по 05.09.2024 року у Військовій частині НОМЕР_3 та з 06.09.2024 року по 19.12.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 254 від 05.09.2024 року позивач здав справи та посаду і вибув до нового місця служби місто Дніпро.
З 05.09.2024р. позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
В наказі зазначено також наступне:
- не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у повному розмірі, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65 % посадового окладу за період з 01.09.2024 року по 05.09.2024 року;
- виплатити оклад за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.09.2025 року по 05.09.2025 року;
- вислуга років в ЗСУ на 05.09.2024 року становить календарна 1 рік 10 місяців 07 днів;
- щорічні основні відпустки за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік використав відповідно тривалістю 07 діб, 10 діб, 10 діб;
- грошову допомогу на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2024 рік отримав;
- матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік не отримував;
- додаткова відпустка як учаснику бойових дій за період служби у військовій частині НОМЕР_3 не надавалась, грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку не виплачувалась.
Позивач знятий з відповідних видів котлового забезпечення з 06.09.2024 року.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ( по стройовій частині) № 354 від 19.12.2024 року позивача з 19.12.2024 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 та всіх видів забезпечення.
Наказом встановлено:
- виплатити позивачу щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 65% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 535% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.12.2024 року по 19.12.2024 року;
- виплатити грошову компенсацію за 3 дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 20 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, та за 20 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік;
- виплатити грошову компенсацію за 28 календарних днів невикористаної додаткової відпустки;
- грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік позивач отримав згідно наказу №123 від 30.04.2024 року;
- грошову допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік позивач отримав згідно наказу № 334 від 29.11.2024 року;
- виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмір 4 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з дня останнього зарахування на службу ( з 26.08.2022 року) за 27 місяців.
Зі змісту відзиву Військової частини НОМЕР_3 та ІНФОРМАЦІЯ_7 вбачається, що відповідачі визначали розмір посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званням позивача виходячи з розміру 1762 гривні та шляхом множення на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, спір між сторонами виник з підстав протиправної бездіяльності відповідачів щодо неправильного визначення показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року та 01.01.2024 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Розмір грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року.
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У первісній редакції п. 4 Постанови № 704, було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
На момент набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 704 п. 4 цього нормативно-правового акту був викладений у редакції згідно з п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18.
Отже, починаючи з 29.01.2020 року діє п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 у первісній редакції, який визначає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 також містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
А тому, розрахункова величина для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, повинна бути визначена шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Статтями 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020-2023 роки» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 року встановлено у сумі 2102грн., на 01.01.2021 року - 2270грн., на 01.01.2022 року - 2481грн., на 01.01.2023 року - 2684грн., на 01.01.2024 року 3028грн.
Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 року у справі № 440/6017/21 на підставі аналізу, у тому числі, норм Закону № 2262-XII та Постанови № 704, дійшов висновку про те, що з 01.01.2020 року положення п. 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.
Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Встановлене положеннями п. 3 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Аналогічні правові висновки застосовані Верховним Судом також у постанові 06.11.2023 року у справі № 300/1947/22, при розгляді якої суд не знайшов підстав для відступу від висновків, викладених у справі № 440/6017/21.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481 внесено зміни до пункту 4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виклавши абзац перший в такій редакції:
4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..
Постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481 набрала чинності 20.05.2023 року.

Таким чином, з 20.05.2023 року застосовується редакція пункту 4 Постанови №704, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, суд доходить висновку, що з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на відповідний календарний рік.

З огляду на наведене, у період з 06.08.2022 року по 19.05.2023 року грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

З 20.05.2023 року по 19.12.2024 року грошове забезпечення позивача має обчислюватися з урахуванням постанови КМУ № 481 від 12.05.2023 року.

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону № «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки».

Відповідно до пунктів 5, 6 Розділу ХХХІ Порядку №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення. Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19) (провадження № 11-550заі19) дійшла висновку, що у випадку звільнення військовослужбовця йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної, а також додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому право на отримання таких виплат не обмежується будь-яким строком.

Зважаючи, що обрахунок грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2023 рік, 2024 рік, одноразової грошової допомоги по звільненню здійснено з грошового забезпечення у 2024 році, порушень при їх розрахунку судом не встановлено, оскільки з 20.05.2023 грошове забезпечення військовослужбовцям здійснюється з розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, виходячи з розміру 1762 гривні, а не станом на 01 січня відповідного календарного року, як вказує представник позивача.

Приймаючи до уваги, що під час відкриття провадження у справі порушення позивачем ( його представником) строків, передбачених ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено, підстав для залишення позову без розгляду не має та суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_3 , яке міститься у відзиві, що надійшов до суду 01.04.2025 року.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового, індексації) за період з 06.08.2022 року по 18.10.2022 року без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового, індексації) за період з 06.08.2022 року по 18.10.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового) за період з 18.10.2022 року по 19.05.2023 року без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового) за період з 18.10.2022 року по 19.05.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судом судових витрат не вирішувалось, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового, індексації) за період з 06.08.2022 року по 18.10.2022 року без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового, індексації) за період з 06.08.2022 року по 18.10.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового) за період з 18.10.2022 року по 19.05.2023 року без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного, додаткового) за період з 18.10.2022 року по 19.05.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець