Справа № 520/26911/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 р. Справа № 520/26911/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 (ухвалене суддею Котеньовим О.Г.) по справі № 520/26911/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.08.2024 № 50, яким відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. в ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.1991 № 1788-ХІІ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за вислугу років, відповідно до п. в ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.1991 № 1788-ХІІ, починаючи з 23.08.2024, зарахувавши до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно із п. в ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.1991 №1788-ХІІ, періоди роботи з 25.03.1991 по 13.08.1998, з 14.08.1998 по 01.02.2006, з 01.09.2006 по 28.03.2008, з 16.10.2008 по 13.01.2014, з 01.11.2018 по 31.03.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати до страхового стажу періоди навчання з 01.09.1986 по 29.06.1988, з 14.05.1990 по 20.02.1991.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.08.2024 № 50, яким відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. в ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.1991 №1788-ХІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до п. в ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.1991 № 1788-ХІІ, зарахувавши до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, згідно із п. в ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.1991 № 1788-ХІІ, з урахуванням періодів роботи 25.03.1991 по 13.08.1998, з 14.08.1998 по 01.02.2006, з 01.09.2006 по 28.03.2008. з 16.10.2008 по 13.01.2014, з 01.11.2018 по 31.03.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 та зарахувавши період навчання з 01.09.1986 по 29.06.1988 до страхового стажу, з урахуванням висновків суду у цій справі; в іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 29.07.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії за вислугою років на підставі п. в ст. 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.1991 №1788-ХІІ.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви, за принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.08.2024 №50 відмовлено в призначення пенсії за вислугою років. Страховий стаж на момент звернення, становить 31 рік 4 дні, стаж вислуги років станом на 11.10.2017 становить 2 роки 4 місяці. За результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1988 по 21.05.1991, оскільки перетинається з військовою службою, для зарахування періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу про період і форму навчання; період роботи за довідками Авіакомпанії "Південні Авіалінії" від 28.03.2008 №1/249/2 та ТОВ "МАУУТЕХНІК", оскільки довідки потребують дооформлення, довідки завірені одним підписом керівника. До спеціального стажу ОСОБА_1 не враховано періоди роботи: з 25.03.1991 по 13.08.1998, з 14.08.1998 по 01.02.2006, з 01.09.2006 по 28.03.2008, з 16.10.2008 по 13.01.2014, з 01.11.2018 по 31.03.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 ці періоди були зараховані до загального стажу, що підтверджується протокол про розрахунок пенсії позивача.

Позивач не погодився з вищезазначеним рішенням відповідача та звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що із урахуванням наявності у трудовій книжці позивача усіх необхідних записів, відповідач протиправно не зараховував до пільгового стажу періоди роботи позивача з 25.03.1991 по 13.08.1998, з 14.08.1998 по 01.02.2006, з 01.09.2006 по 28.03.2008. з 16.10.2008 по 13.01.2014. з 01.11.2018 по 31.03.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, а також відповідачем протиправно не зараховано період навчання позивача з 01.09.1988 по 21.05.1991 в Кірсанівському авіаційному училищі цивільної авіації, у в`язку з чим, із урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу, належним способом захисту порушеного права позивача є скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.08.2024 №50 та зобов`язання пенсійного органу, до якого звертався позивач, повторно розглянути його заяву про призначення пенсії та вирішити питання про зарахування спірних періодів стажу з урахуванням висновків суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (в подальшому - № 1058-IV), періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ (в подальшому- Закон № 1788-XII), за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту "е" статті 55 цього Закону.

Згідно із п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції Закону до 01.04.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02.03.2015 за № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (надалі за текстом - Закон № 213-VІІІ) статтю 55 Закону № 1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт "е", за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Ці зміни набрали чинності 01.04.2015.

Законом України від 24 грудня 2015 року за № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01 січня 2016 року; далі за текстом - Закон № 911-VІІІ) у п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ в абзаці першому слова "незалежно від віку" замінено словами та цифрами "після досягнення 55 років". Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходу на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 за № 2-р/2019 у справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 за № 2-р/2019 встановлено, що положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як наслідок, приведена норма ст. 55 Закону № 1788-XII підлягає застосуванню з 04.06.2019 в редакції, яка діяла до змін, унесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII, і передбачає право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Разом з тим Законом України від 03.10.2017 за № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі за текстом - Закон № 2148-VIII; набрав чинності 11 жовтня 2017 року) розділ ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також Законом № 2148-VIII абзац 2 п. 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV викладено в такій редакції: "Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Суд зазначає, що вказаною нормою лише збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VIII мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону "Про пенсійне забезпечення".

За таких умов, особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду здобула від 25 до 30 років спеціального стажу роботи, має право на обчислення її спеціального стажу відповідно до положень статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, яка діяла до змін, унесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Окрім того, зі змісту п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" слідує, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (в подальшому - Перелік № 909).

Відповідно до розділу 2 Охорона здоров`я Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Перелік №909), до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах фармацевтів, асистентів фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно аналітичних лабораторіях.

Згідно із приміткою 5 Переліку №909, робота на посаді провізора в закладах і установах, зазначених у цьому Переліку, до переведення на посаду фармацевта відповідно до Зміни № 10 до національного класифікатора ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженої наказом Мінекономіки від 25 жовтня 2021 року №810, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до примітки 2 до Переліку № 909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивача, ОСОБА_1 :

- з 25.03.1991 по 13.08.1998 (записи № 2-№ 8 ТК) - авіаційним техніком з планера та двигунів 3-4 розряду авіаційно-технічної бази (АТБ) в Харківському державному авіаційному підприємстві;

- з 14.08.1998 по 01.02.2006 (записи № 9-№ 14 ТК) - авіаційним техніком з планера та двигунів 5 розряду категорії С ділянки аеродромного оперативного обслуговування газотурбінних повітряних суден авіаційно- технічної бази інженерно-авіаційної служби у ВАТ "АВІАЛІНІЇ ХАРКОВА";

- з 01.09.2006 по 28.03.2008 (записи № 15-№ 16 ТК) - авіаційним техніком по ЛД ділянки аеродромного оперативного технічного обслуговування інженерно-авіаційної служби (ІАС) 6 розряду категорії С у АВІАКОМПАНІЇ "ПІВДЕННІ АВІАЛІНІЇ" у вигляді ТОВ;

- з 16.10.2008 по 13.01.2014 (записи №17-№18 ТК) - авіаційним техніком з планера та двигунів в інженерній авіаційній службі у ТОВ "НЬЮ СИСТЕМО AM";

- з 01.11.2018 по 31.03.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 (записи № 21- № 22 ТК) періоди взято з урахуванням довідки ОК-5 - авіаційним техніком з планера та двигунів (кат. А) лінійної станції з технічного обслуговування в інженерній авіаційній службі у ТОВ "МАУТЕХНІК".

Записи в трудовій книжці НОМЕР_1 , які підтверджують періоди роботи позивача з 25.03.1991 по 13.08.1998, з 14.08.1998 по 01.02.2006, з 01.09.2006 по 28.03.2008, з 16.10.2008 по 13.01.2014, з 01.11.2018 по 31.03.2022. з 01.05.2022 по 31.05.2022, на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. в ст. 54 ЗУ № 1788-ХІІ, заповнені вірно, записи внесені з посиланням на первинні документи та в них зазначено всі необхідні дані для зарахування вказаних періодів роботи до стажу за вислугу років, також записи завірені уповноваженими особами та скріплено печатками підприємств.

Відповідно до Переліку посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418.

Суд зазначає, що відомостями персоніфікованого обліку (форма ОК-5) підтверджено, що починаючи з 1998 року, роботодавці ОСОБА_1 подавали звітність по спеціальному стажу, який передбачений п. в ст. 54 ЗУ №1788-Х11, разом з роздруківкою витягу з Додатку 3 до Порядку № 435 від 14.04.2015.

Відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 р. за № 460/26905. визначено довідник кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Зазначеним довідником встановлено код підстав для обліку спец стажу - ЗГ13054Б1. до якого відносяться працівники, які здійснюють управління повітряним рухом, звільнені від робіт з безпосереднього управління польотами за станом здоров`я, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. в ст. 54 ЗУ №1788-ХІІ.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави не зараховувати періоди роботи позивача з 25.03.1991 по 13.08.1998. з 14.08.1998 по 01.02.2006, з 01.09.2006 по 28.03.2008, з 16.10.2008 по 13.01.2014, з 01.11.2018 по 31.03.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 при розрахунку стажу за вислугу років ОСОБА_1 .

Згідно із пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (в подальшому - Порядок № 637), на який посилається відповідач 2 у своєму рішенні, також вказано, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 зазначеного Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, наявність уточнюючих довідок необхідна лише за відсутності записів у трудовій книжці або неточностей у цих записах, при цьому записи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , підтверджують періоди роботи позивача з 25.03.1991 по 13.08.1998, з 14.08.1998 по 01.02.2006, з 01.09.2006 по 28.03.2008, з 16.10.2008 по 13.01.2014. з 01.11.2018 по 31.03.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. в ст. 54 ЗУ №1788-ХІІ.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що із урахуванням наявності у трудовій книжці позивача усіх необхідних записів, відповідач протиправно не зараховував до пільгового стажу періоди роботи позивача з 25.03.1991 по 13.08.1998, з 14.08.1998 по 01.02.2006, з 01.09.2006 по 28.03.2008. з 16.10.2008 по 13.01.2014. з 01.11.2018 по 31.03.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 .

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується, зокрема і навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 34 Закону УРСР Про освіту від 23.05.1991 №1060-ХІІ в Українській РСР вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Згідно із п. 8 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.93 року, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про період навчання.

Судовим розглядом встановлено, що записами трудової книжки позивача, що з 01.09.1986 по 29.06.1988. з 14.05.1990 по 20.02.1991 позивач навчався в Кірсанівському авіаційному училищі цивільної авіації.

Також записами трудової книжки позивача та військовим квитком позивача підтверджується, що він з 30.06.1988 по 13.05.1990 проходив строкову військову службу.

Дипломом НОМЕР_2 та додатком до диплому НОМЕР_2 , підтверджується, що позивач навчався на техніка- механіка по спеціальності технічна експлуатація повітряних суден та авіадвигунів в Кірсанівському авіаційному училищі цивільної авіації, яке закінчив отримавши спеціальність.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано період навчання позивача з 01.09.1988 по 21.05.1991 в Кірсанівському авіаційному училищі цивільної авіації.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстнції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.08.2024 № 50 є протиправним та підлягає скасуванню, а із урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійного органу, до якого звертався позивач, повторно розглянути його заяву про призначення пенсії та вирішити питання про зарахування спірних періодів стажу з урахуванням висновків суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 по справі № 520/26911/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич