Справа № 380/24219/24
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису, -

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 448716 складений 13.11.2024 Старшим інспектором сектору протидії домашнього насильства відділу превенції ЛРУП 2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Ліною Соколівою стосовно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваний терміновий заборонний припис є необґрунтованим, оскільки в ньому не конкретизовано суть правопорушення, не доведено завдання шкоди потерпілій, а подія, що мала місце 13.11.2024, була лише обопільною сваркою, а не домашнім насильством.

Позивач вважає, що відсутні докази наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, а отже, підстави для винесення ТЗП були відсутні.

Посилається на судову практику щодо розмежування понять «сварка» та «насильство».

Відповідач, Головне управління Національної поліції у Львівській області, подав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідач стверджує, що ТЗП було винесено правомірно, на підставі та у спосіб, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII (далі Закон № 2229) та Порядком, затвердженим Наказом МВС № 654 від 01.08.2018.

Зазначає, що поліція діяла у відповідь на повідомлення « 102» від дружини позивача про те, що він у стані сп`яніння виганяє її з дитиною з дому. На місці події потерпіла надала пояснення про психологічне та економічне насильство (образи, вигнання з житла), висловлювала побоювання за свою безпеку, згадувала про попередні випадки насильства.

Поліцейськими проведено оцінку ризиків згідно з Порядком, затвердженим Наказом МСПУ та МВС № 369/180 від 13.03.2019, за результатами якої встановлено високий рівень небезпеки, що зобов`язувало поліцейського винести ТЗП з метою негайного припинення насильства та захисту потерпілої.

Відповідач наголошує, що ТЗП є спеціальним превентивним заходом реагування на факт домашнього насильства та існування безпосередньої загрози, а не заходом притягнення до адміністративної відповідальності, тому посилання позивача на відсутність всіх елементів складу правопорушення за ст. 173-2 КУпАП є безпідставними.

Також відповідач зазначає, що формальні недоліки припису (якщо такі є) не нівелюють факту вчинення насильства та наявності ризиків, посилаючись на практику Верховного Суду.

Ухвалою від 03 грудня 2024 року відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відзив відповідачем подано. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Суд, дослідивши позовну заяву, відзив на неї, додані до них докази та матеріали справи, оцінив наступні обставини та надав відповідні їм правовідносини, та -

в с т а н о в и в :

13 листопада 2024 року близько 18:30 год. за адресою АДРЕСА_1 , мав місце інцидент за участю позивача ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 .

На підставі повідомлення на лінію « 102» за вказаною адресою прибув наряд поліції сектору протидії домашнього насильства.

На місці події ОСОБА_2 надала письмові пояснення (копія долучена відповідачем), в яких зазначила, що близько 18:30 год. 13.11.2024 між нею та її чоловіком ОСОБА_1 виник конфлікт, в ході якого останній виражався нецензурною лексикою, ображав її та виганяв з помешкання разом з малолітньою дитиною, чим, на її думку, чинив психологічне та економічне насильство.

Від написання заяви про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 відмовилась, однак зазначила про побоювання за свою безпеку.

Відповідач також посилається на відеозаписи з бодікамер поліцейських, які фіксували спілкування з потерпілою та її стан (напруженість, страх, згадки про попереднє насильство), а також наявність зібраних речей, що свідчило про намір залишити помешкання.

Старшим інспектором сектору протидії домашнього насильства ВП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Ліною Соколівою за результатами розгляду ситуації та проведення оцінки ризиків (копія форми оцінки ризиків долучена відповідачем), якою встановлено високий рівень небезпеки, було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 448716 від 13.11.2024.

Цим приписом до позивача застосовано заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 9 діб (до 20 год. 40 хв. 22.11.2024).

Копію припису вручено позивачу.

Позивач, не погоджуючись із зазначеним приписом, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади запобігання та протидії домашньому насильству визначає Закон № 2229.

Пунктом 16 частини 1 статті 1 Закону № 2229 визначено, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника - це спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Частина 1 статті 25 Закону № 2229 передбачає, що ТЗП виноситься кривднику у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Частина 4 статті 25 Закону № 2229 встановлює, що ТЗП виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Процедура проведення оцінки ризиків та винесення ТЗП деталізована у Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженому спільним Наказом МСПУ та МВС № 369/180 від 13.03.2019 (далі Порядок № 369/180), та Порядку винесення ТЗП, затвердженому Наказом МВС № 654 від 01.08.2018 (далі Порядок № 654).

Згідно з пунктами 4, 5 розділу І Порядку № 369/180, оцінку ризиків проводить поліцейський за фактом вчинення домашнього насильства, а її результати враховуються при винесенні ТЗП.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу ІІ Порядку № 369/180, залежно від відповідей на запитання у формі оцінки ризиків визначається рівень небезпеки (низький, середній, високий).

У разі високого рівня небезпеки поліцейський обов`язково виносить ТЗП. Також поліцейський на власний розсуд може оцінити рівень небезпеки як високий, якщо вважає, що потерпіла особа перебуває у потенційно небезпечній ситуації, навіть якщо формальні критерії не досягнуті, про що робиться відповідний запис.

Аналізуючи доводи позивача про те, що його дії не містять складу адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, суд зазначає, що ТЗП та протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП є різними за своєю правовою природою інструментами реагування на домашнє насильство. ТЗП є превентивним заходом негайного реагування, спрямованим на усунення безпосередньої загрози життю чи здоров`ю потерпілої особи, і виноситься за результатами оцінки ризиків, а не за наслідками повного доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Стандарт доказування для винесення ТЗП є нижчим, ніж для притягнення до адміністративної відповідальності. Головний критерій наявність безпосередньої загрози та рівень ризику для потерпілої особи.

Тому посилання позивача на відсутність всіх елементів складу правопорушення за ст. 173-2 КУпАП (зокрема, доведеної шкоди психічному здоров`ю) не є релевантними для оцінки правомірності винесення саме ТЗП.

Суд також не може погодитися з твердженням позивача, що подія була лише "обопільною сваркою". Як вбачається з пояснень потерпілої ОСОБА_2 , наданих безпосередньо після інциденту, вона сприймала дії позивача (образи, вигнання з житла разом з дитиною) саме як психологічне та економічне насильство, висловлювала явний страх перед позивачем ("він мене просто заб`є"), згадувала про попередні випадки фізичного насильства.

Ці обставини, зафіксовані поліцейським (в тому числі, за твердженням відповідача, на відео), давали підстави для висновку про наявність ознак домашнього насильства психологічного характеру (образи, приниження, залякування, спрямовані на обмеження волевиявлення, що викликали побоювання за безпеку), а також економічного характеру (виганяння з житла).

Відповідачем до відзиву долучено копію заповненої Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 13.11.2024, згідно з якою поліцейським було визначено високий рівень небезпеки. Враховуючи вимоги пункту 7 розділу ІІ Порядку № 369/180, встановлення високого рівня небезпеки зобов`язувало поліцейського винести ТЗП.

Щодо доводів позивача про формальні недоліки опису обставин у ТЗП, суд зазначає, що відповідно до практики Верховного Суду (зокрема, постанови від 17.05.2018 у справі № 753/4366/17, від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18), порушення процедури чи певні дефекти оформлення адміністративного акта можуть бути підставою для його скасування лише у разі, якщо вони вплинули або могли вплинути на правильність прийнятого рішення по суті. У даному випадку, опис обставин у ТЗП ("вдома вчинив домашнє насильство економічного та психологічного характеру, а саме виганяв з квартири, ображав словесно та нецензурно висловлювався") хоча і є лаконічним, проте, у сукупності з поясненнями потерпілої та результатами оцінки ризиків, дозволяв ідентифікувати подію та підстави для застосування превентивного заходу. Суд не вбачає таких формальних недоліків, які б свідчили про неправомірність припису по суті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що старший інспектор поліції Ліна Соколова, отримавши повідомлення про домашнє насильство, прибувши на місце події, отримавши пояснення потерпілої, провівши оцінку ризиків та встановивши високий рівень небезпеки, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 2229, Порядком № 654 та Порядком № 369/180.

Винесений ТЗП серії АА № 448716 від 13.11.2024 відповідає меті застосування такого заходу негайному припиненню домашнього насильства та усуненню безпосередньої загрози для потерпілої особи. Підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач довів правомірність винесення оскаржуваного ТЗП. Позивач, навпаки, не надав доказів на спростування обставин, викладених потерпілою та зафіксованих поліцією, або доказів неправомірності дій поліцейського при оцінці ризиків та винесенні припису.

Оскільки у задоволенні позовних вимог слід відмовити, то відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати (сплачений судовий збір) позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257-263 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. В позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 448716 від 13 листопада 2024 року відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 квітня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.