Справа № 280/10860/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/10860/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 р. (суддя: Богатинський Б.В) в адміністративній справі №280/10860/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення, які були прийняті Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 30.11.2024 та 21.05.2024:

№0-0830-UA0082704, №0-0830UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0-0830- UA0082704, №0-0830-UA0082704, №0- 0830-UA0082704, №0-0830-UA0082704.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку із невідповідністю її вимогам, встановленим пунктом 2 частини 5 статті 160, частиною 3,4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 р. позовну заяву повернуто на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Запорізького окружного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що суд першої інстанції помилково визначив до сплати загальну суму судового збору в розмірі 19379,20 грн., запропонувавши позивачу доплатити 17709,20 грн.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 р. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю її вимогам, встановленим пунктом 2 частини 5 статті 160, частиною 3,4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали для подачі до суду: 1) належним чином оформленої позовної заяви (із доказами надсилання відповідачу) із зазначенням правильного прізвища позивача, відомостей про наявність або відсутність в нього електронного кабінету; 2) копії податкового повідомлення-рішення №0-0830-UA0082704; 3) доказів доплати судового збору в розмірі 17709,20 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зазначена ухвала була доставлена до електронного кабінету представника ОСОБА_1 - адвоката Гайворонського О.Ю. 27 листопада 2024 р. о 17 год. 35 хв. (а.с.51).

16 грудня 2024 р. суд першої інстанції повернув позовну заяву. Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався приписами пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Щодо доводів скаржника про невірне визначення судом першої інстанції суми судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2024 р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 3028,00 грн.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржив до суду двадцять податкових повідомлень - рішень Головного управління ДПС у Запорізькій області на загальну суму 111 320,96 грн.

Суд першої інстанції в частині визначення належної до сплати ОСОБА_1 суми судового збору за подання позовної заяви, виходив із правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 14 травня 2018 р. у справі №818/1229/17. У вказаній постанові зазначено, що в разі незгоди із винесеним податковим органом податковим повідомленням-рішенням, позивач зобов`язаний сплатити судовий збір за ставкою, передбаченою для майнового спору за кожне податкове повідомлення-рішення окремо.

Водночас, в постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 р. у справі №806/1036/18, де предметом спору були два податкові повідомлення - рішення вказано, що, якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог. При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Застосовуючи актуальні правові висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає, що за подання у 2024 році через систему "Електронний суд" позовної заяви про оскарження податкових повідомлень - рішень на загальну суму 111 320,96 грн., ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір в загальному розмірі 968,96 грн. (111 320,96 грн. х 1 % = 1 113, 21 грн., але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 р. - 1211,20 грн. (3028 х 0,4) із врахуванням також коефіцієнту 0,8.

ОСОБА_1 до позовної заяви було додано документ про сплату судового збору в розмірі 1 670,00 грн.

Судом першої інстанції здійснено помилковий розрахунок розміру судового збору за подачу позовної заяви, виходячи із кількості оскаржених податкових повідомлень-рішень. У даному випадку ОСОБА_1 пред`явлено позовні вимоги майнового характеру, і судовий збір розраховується, як зазначено вище, від загальної суми ціни позову.

Отже, підстави для зобов`язання ОСОБА_1 доплатити судовий збір на суму 17709,20 грн. або надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону - відсутні.

Щодо інших недоліків позовної заяви.

У вступній частині позовної заяви прізвище позивача зазначене як " ОСОБА_2 ", що не відповідає іншим документам, доданим до неї, у тому числі, копії паспорта громадянина України, згідно якого прізвище позивача - " ОСОБА_3 ". Натомість, в описовій частині позовної заяви прізвище зазначено як " ОСОБА_3 ", тобто у відповідності до паспортних даних. Позовна заява складена та підписана адвокатом Гайворонським О.Ю.

Колегія суддів вважає, що допущена адвокатом описка при виготовленні тексту позовної заяви не є такою, що унеможливлює її прийняття судом, зважаючи на зміст іншої частини позовної заяви та доданих до неї документів.

Також, колегія суддів враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючі положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

У рішенні від 25 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and Othersv. Spain» («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заяви № 38366/97, № 38688/97, № 40777/98, № 40843/98, № 41015/98, № 41400/98, № 41446/98, № 41484/98, № 41487/98, № 41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Pеrez de Rada Cavaniles v. Spain» («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява № 3256-57) Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 31 травня 2021 р. у справі № 160/336/20.

Щодо відсутності у додатку до позовної заяви копії оскаржуваного податкового повідомлення - рішення №0-0830-UA0082704, то ця обставина жодним чином не перешкоджає відкриттю провадження в адміністративній справі, оскільки суд має процесуальні повноваження витребувати докази як з власної ініціативи, так і зобов`язувати суб`єкта владних повноважень, до якого пред`явлені позовні вимоги, надати докази. Крім того, за приписами частини 5 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Щодо відсутності у позовній заяві інформації про наявність у позивача електронного кабінету, колегія суддів звертає увагу, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 було подано його адвокатом через зареєстрований у системі "Електронний суд" електронний кабінет. Крім того, суд першої інстанції може здійснити перевірку наявності електронного кабінету позивача самостійно, тому наведена обставина також не може стати на заваді судовому провадженню.

Неправильне застосування норм матеріального права (Закону України "Про судовий збір"), порушення норм процесуального права при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування оскарженої ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як це передбачено статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України в якості .

Керуючись статтями 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 р. в адміністративній справі №280/10860/24 - скасувати, направивши справу для продовження розгляду до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 22 квітня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий