Справа № 320/28150/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 квітня 2025 року м.Київ № 320/28150/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Вищого антикорупційного суду (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу у період з 1 січня 2021 року по 31 липня 2023 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.;

зобов?язати відповідача провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду позивачу не донараховану та невиплачену суддівську винагороду за період 1 січня 2021 року по 31 липня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 р. №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законами України про державний бюджет на 2021, 2022 та 2023 роки на 1 січня календарного року (2270 грн., 2481 грн., 2684 грн.), з врахуванням виплачених сум та утримання передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №320/28150/23 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 у період з 1 січня 2021 року по 31 липня 2023 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн; зобов`язати Вищий антикорупційний суд (проспект Берестейський, 41, м. Київ, 01601, ) провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період 1 січня 2021 року по 31 липня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 р. №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законами України про державний бюджет на 2021, 2022 та 2023 роки на 1 січня календарного року ( відповідно 2270 грн., 2481 грн., 2684 грн.), з урахуванням виплачених сум та утримання передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржено не було та набрало законної сили 18.12.2023.

15.01.2024 Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №320/28150/23 про зобов`язання Вищого антикорупційного суду (проспект Берестейський, 41, м. Київ, 01601, ) провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період 1 січня 2021 року по 31 липня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 р. №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законами України про державний бюджет на 2021, 2022 та 2023 роки на 1 січня календарного року ( відповідно 2270 грн., 2481 грн., 2684 грн.), з урахуванням виплачених сум та утримання передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

В матеріалах справи міститься розписка від 15.01.2024 про отримання позивачем вищевказаного виконавчого листа №320/28150/23.

28.03.2024 на адресу Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява від 28.03.2024 про зміну способу і порядку виконання рішення суду, в якій заявник просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 №320/28150/23 на "Стягнути на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з Вищого антикорупційного суду (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, пр. Берестейський, 41) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) невиплачену суддівську винагороду у розмірі 976 086,80 грн, з утриманням усіх передбачених законодавством України податків та зборів при її виплаті", разом із доказами отримання вказаної заяви відповідачем.

В обґрунтування даної заяви заявником вказано про те, що остання зверталася до боржника із заявою про виконання судового рішення по даній адміністративній справі, однак Вищий антикорупційний суд повідомив, що виплати, які здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь здійснюються за кодом економічної класифікації видатків 2730 «Інші виплати населенню», проте в кошторисі відповідача на 2024 рік не передбачені видатки за таким кодом. Заявник наголосила, що така обставина робить неможливим виконання ухваленого на її користь судового рішення немайнового зобов`язального характеру у частині виплати відповідних коштів. Звертає увагу, що неможливість виконання рішень зобов`язального характеру, боржником за якими є державний орган, відповідно до встановленого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» порядку списання відповідних коштів із рахунків такого державного органу, фактично призводить до неможливості їх виконання в цілому. Вважає, що ця обставина є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Також зазначила, що боржник здійснив розрахунок належної їй суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.07.2023, і визначив її у розмірі 976 086,80 грн, тому вбачає за необхідне виходити з розміру цієї конкретно визначеної заборгованості та стягнути дану суму з боржника.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2024 заяву передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.

28.04.2025 Відділом ДЗК суду справу передано до розгляду судді Лисенко В.І. для подальшого розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

При цьому, згідно з положеннями п.10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи запровадження в Україні воєнного стану та скорочений процесуальний строк розгляду заяв, поданих у порядку ст. 378 КАС України, суд вважає можливим розглянути заяву про зміну способу і порядку виконання рішення у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про зміну способу виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Мета зміни способу та порядку виконання рішення суду полягає у тому, щоб забезпечити його виконання шляхом усунення обставин, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду.

За положеннями статті 129-1 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як закріплено у частині першій статті 14 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», Вищий антикорупційний суд є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення його діяльності.

За змістом статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №320/28150/23, яке набрало законної сили 18.12.2023, було, зокрема, зобов`язано Вищий антикорупційний суд (проспект Берестейський, 41, м. Київ, 01601, ) провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період 1 січня 2021 року по 31 липня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 р. №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законами України про державний бюджет на 2021, 2022 та 2023 роки на 1 січня календарного року (відповідно 2270 грн., 2481 грн., 2684 грн.), з урахуванням виплачених сум та утримання передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Як зазначає позивач, що не заперечується відповідачем, на виконання такого рішення Вищим антикорупційним судом нараховано ОСОБА_1 належну до сплати недоплачену суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 31.07.2023 у розмірі 976 068,80 грн.

У той же час, у частині виплати відповідної суми суддівської винагороди судове рішення не виконано.

Вищий антикорупційний суд пояснив це відсутністю видатків на відповідні виплати, а також тим, що відповідне рішення не може бути виконане безпосередньо на підставі норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» через відсутність формулювання саме про необхідність стягнення коштів.

За правилами статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

За змістом частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

При цьому, судові рішення у справах, пов`язаних із виплатами, які мають зобов`язальний характер щодо проведення таких виплат, не належать до зазначених у згаданій статті видів рішень, що унеможливлює їх виконання без зміни його способу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) закріплено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За наведеного, враховуючи, що боржник нарахував позивачу суму недоплаченої суддівської винагороди і визначив її у розмірі 976 086,80 грн, що визнається як стягувачем, так і Вищим антикорупційним судом, а також те, що ВАКС зазначив, що реальним способом виконання рішення про яке йдеться, є таке виконання у відповідності до положень Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у інший спосіб за відсутності видатків виконання не буде можливим і вважають можливим відповідне виконання лише у випадку саме стягнення коштів, тому ВАКС фактично підтримав заяву про зміну порядку і способу виконання судового рішення у випадку, який розглядається. Також суд враховує, що ВАКС є головним розпорядником бюджетних коштів.

За таких обставин, враховуючи необхідність забезпечення ефективного способу захисту порушених прав, а також позицій боржника і стягувача, суд констатує, що заява ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про заміну способу і порядку виконання рішення Київського окружного адміністративного суду, - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі №320/28150/23 в частині: «Зобов`язати Вищий антикорупційний суд (проспект Берестейський, 41, м. Київ, 01601, ) провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період 1 січня 2021 року по 31 липня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 р. №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законами України про державний бюджет на 2021, 2022 та 2023 роки на 1 січня календарного року (відповідно 2270 грн., 2481 грн., 2684 грн.), з урахуванням виплачених сум та утримання передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті» на «Стягнути на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з Вищого антикорупційного суду (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, пр. Берестейський, 41) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) невиплачену суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 31.07.2023 у розмірі 976 086,80 грн (дев`ятсот сімдесят шість тисяч вісімдесят шість) грн 80 коп., з утриманням усіх передбачених законодавством України податків та зборів при її виплаті».

Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Лисенко В.І.