Справа № 380/16095/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 рокусправа № 380/16095/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» до Львівської митниці про скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» (адреса: пров. Тихий-1, буд.11, кв.21, м. Пустомити, Львівський район, Львівська область, 81100; код ЄДРПОУ - 42402050) (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Львівської митниці (адреса: вул. Костюшка, 1, м. Львів,79007; код ЄДРПОУ - 43971343) (далі - відповідач), в якому просить :

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів:

№ UA209000/2024/400029/2 від 25.01.2024;

№ UA209000/2024/000048/2 від 30.01.2024;

№ UA209000/2024/400038/2 від 13.02.2024.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:

UA209140/2024/000067;

UA209140/2024/000080;

UA209140/2024/000125.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що декларант позивача з метою митного оформлення товару подав до Львівської митниці електронну митні декларації № 24UA85U9, № 24UA31U1, № 24UA68U3. Митну вартість товару визначив за основним методом, надав Львівській митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару, таку визначив за іншим методом, аніж заявлено декларантом. Вважає, що надані документи підтверджують заявлену вартість ввезеного товару, документи не містять ні розбіжностей, ні ознак підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, позивачем надано і визначено митну вартість за основним методом. Вважає, що сумніви відповідача щодо розбіжностей у платіжних документах, в умовах поставки товару, у інвойсах не підтверджені жодними доказами та є безпідставними. З огляду на викладене, позивач вважає рішення відповідача про коригування митної вартості протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

14.08.2024 за вх. №62086 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання митної декларації №24UA85U9 було встановлено наступне:

- Відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів"від 01.08.2006 №57-V та ст.5-6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 22 CMR-зазначаються підпис та штамп відправника товару. Вказана графа не заповнена. Крім того, вказаною Конвенцією передбачено заповнення графи 3 (географічне місце доставки). Зазначені графи заповнені із недотриманням вимог Конвенції.

- У гр.16 та 23 ЦМР вказані реквізити перевізника -AF TRANS , рахунок про транспортні витрати видано ТОВ Євро-Форвардинг, документи, що підтверджують договірні відносини названих сторін відсутні;

- Відповідно до умов п.1.3 та 1,4 Договору на транспортне обслуговування послуги з перевезення вантажів надаються відповідно до Заявок, які містять істотні умови перевезення. Заявка до митного оформлення не надана;

- У гр .44 МД внесено реквізити документу 3001 «банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару», проте, сам документ до мд не доєднано;

- У мд гр.20 задекларовані умови поставки FCA CAYCUMA ZONGULDAK. У рахунку на оплату витрат на транспортування зазначено, що транспортні послуги надавались за маршрутом ZONGULDAK Туреччина-Порубне, протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості;

- Надано рахунок-проформу №08 від 22.12.2023 на суму 105600дол.США (сума не відповідає сумі інвойсу), у проформі зазначено графік платежів 30/70(30% аванс, 70% перед відвантаженням). Будь які банківські платіжні документи до митного оформлення не надано. У проформі зазначено дату відвантаження -02.01.2024; Крім того, у додано проформу 6 від 12.01.2024 на суму 26400 дол. США, дата відвантаження, зазначена у проформі - 24.01.24, стосунок цього рахунку до даної поставки не зазначено;

Комерційний інвойс датований 17.01.2024р. сума інвойсу -25149.6 Дол. США не відповідає сумі проформи.

- До митного оформлення надано додатки до контракту №35 та 36 від 22.12.2023 та 12.01.2024 відповідно. У додатках зазначено умови оплати-після відвантаження, що протирічить умовам проформ.

За результатами опрацювання митної декларації № 24UA31U1 було встановлено наступне:

- Відповідно до вимог ЗУ"Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів"від 01.08.2006 №57-V та ст.5-6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 23 CMR-зазначаються підпис та штамп перевізника. Вказана графа не заповнена.

- Відповідно до інформації із баз даних Держмитслужби перевізником виступає ФОП ОСОБА_1 , рахунок про транспортні витрати видано ПТЕП "Автотрансекспедиція", документи, що підтверджують договірні відносини названих сторін відсутні;

- Відповідно до умов п.1.3 та 1,4 Договору на транспортне обслуговування послуги з перевезення вантажів надаються відповідно до Заявок, які містять істотні умови перевезення. Такі заявки до митного оформлення не надана;

- Надано рахунок-проформу №8 від 21.01.2024 на суму 52800,00 дол. США (сума не відповідає сумі інвойсу), у проформі зазначено графік платежів 30/70(30% аванс, 70% перед відвантаженням). Будь які банківські платіжні документи до митного оформлення не надано.

- У мд гр.20 задекларовані умови поставки FCA CAYCUMA ZONGULDAK. У рахунку на оплату витрат на транспортування зазначено, що транспортні послуги надавались за маршрутом ZONGULDAK Туреччина-Порубне, протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості;

- До митного оформлення надано додатки до контракту №37 від 22.12.2023 та 12.01.2024 відповідно. У додатках зазначено умови оплати-після відвантаження, що протирічить умовам проформ.

За результатами опрацювання митної декларації № 24UA68U3 було встановлено наступне:

- Відповідно до вимог ЗУ"Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів"від 01.08.2006 №57-V та ст.5-6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 22 та23 CMR-зазначаються підпис та штамп перевізника та відправника. У вказаних графах відсутні підписи.

- У рахунку на транспорт відсутня розшифровка підпису особи, яка склала рахунок;

- У гр..3 ЦМР повинно зазначатися конкретне місце розвантаження, натомість вказано тільки країна;

- Відповідно до умов п.1.3 та 1,4 Договору на транспортне обслуговування послуги з перевезення вантажів надаються відповідно до Заявок, які містять істотні умови перевезення. До митного оформлення подана Заявка, не засвідчена Замовником;

- У гр..44 внесено реквізити документу за кодом 3001-«документ, що стосується оплати за товар"документ до мд не доєднано;

- У мд гр.20 задекларовані умови поставки FCA CAYCUMA ZONGULDAK. У рахунку на оплату витрат на транспортування зазначено, що транспортні послуги надавались за маршрутом ZONGULDAK Туреччина-Порубне, протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості до митного оформлення надано додаток до контракту №37 від 22.12.2023 У додатку зазначено умови оплати-після відвантаження, що протирічить умовам, які зазначені у інвойсі (30/70).

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості.

20.08.2024 за вх. № 63689 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими. Таким чином, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. З аналізу декларації МД № UA403020/2024/000307 від 08.01.24, на підставі якої було здійснено коригування митної вартості товарів вбачається, що митна вартість товарів визначена за 6, а не за основним методом; характеристики товару, визначені у графі 31 митних декларацій відрізняються. Крім цього, митний орган не здійснював коригувань щодо комерційних умов поставки товарів, хоча контрагенти за декларацією, яку подав позивач, і за декларацією, на підставі якої було здійснено коригування, є різними. Відповідно до ст. 64 МК України у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Проте, тексти оскаржуваних рішень про коригування митної вартості не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Додаткових витрат по навантаженню товару, позивач не поніс, оскільки за умовами договору купівлі-продажу ціна товару вже включає його навантаження. Саме тому ці витрати (на навантаження) не підлягають додаванню як складової митної вартості. У зв`язку з тим, що до ціни товару вже включено вартість навантаження, до договорів щодо перевезення товару не включалися обов`язки перевізника чи експедитора щодо навантаження товару. Позивач передбачив забезпечення навантаження товару як свій обов`язок для того, щоб такого обов`язку не було у перевізника і не було необхідності двічі оплачувати за завантаження товару, яке здійснюється продавцями. Вказана обставина свідчить про те, що вартість завантаження товару вже включено до ціни товару, а тому позивач жодних додаткових витрат на навантаження він не поніс. Страхування товару не є обов`язковим відповідно до умов договору.

Ухвалою від 16.07.2024 року, вказану позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулась, надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали судді від 16.07.2024 року позивачем виконано повністю.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою від 30.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лео Трейдінг" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (), основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний).

Між позивачем, як покупцем, та Ессел Селюлоз ВЕ Кягит Санаї Тіджарет Анонім Шіркеті (Essel Seluloz VE Kagit SAN TIC AS) (Туреччина), як продавцем, укладено Контракт купівлі-продажу № 171122 від 17.11.2022 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору Протягом терміну дії Контракту Продавець продає, а Покупець приймає та оплачує товари, відповідно до викладених нижче умов.

У п. 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціни на товари встановлені у Доларах США і включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та виконання експортних формальностей у країні Продавця. Загальна вартість товарів, що поставляється за контрактом, складається із сум усіх комерційних інвойсів Продавця.

Згідно з п. 3.2 Договору базові умови доставки є наступними: FCA Стамбул, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс у відповідності до ІНКОТЕРМС-2020.

У п. 4.1 Договору зазначено, що оплата здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок Продавця згідно з Специфікацією та Проформою Інвойс на кожну партію Товарів. Валюта платежу долари США.

На підставі рахунку-проформи здійснювалась оплата за товар, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

При безпосередній поставці товарів за митними деклараціями продавцем видавалися комерційні інвойси (рахунки-фактури), у яких визначено конкретну вагу товару у кілограмах, який постачатиметься і відповідно точну вартість цієї кількості товару. На точну кількість товарів видавався сертифікат походження та ці дані зазначалися у документах, які подавалися для митного оформлення товарів.

Отже, підсумковий асортимент товару, його ціна та умови поставки і оплати відображені у комерційних рахунках-фактурах.

Згідно з висновком про вартісні характеристики товару від ДП «Держзовнішінформ"від 11.09.2023 року по специфікаціях № 27 та 28 контрактний рівень цін на аналогічний товар та умови доставки відповідає ціновій політиці продавця у вересні 2023 року.

Позивачем також було подано роз`яснення щодо зменшення вартості за аналогічний товар у зв`язку зі зміною об`ємів замовлення, зниження цін на світовому ринку, зниження вартості логістичних послуг.

У комерційній пропозиції № 22/12 від 22.12.2023 року Продавець запропонував позивачу ціни 1200 доларів США за 1 тонну паперу-основи в рулонах.

У специфікації № 35 від 22.12.2023 року сторони визначили перелік товарів, який постачається в кількості 88 тон. Вартість 1 метричної тони становить 1200 дол. США.

22.12.2023 року Продавець сформував рахунок-проформу № 08 на суму 105600 долари США. Вартість 1 тони товару становить 1200 доларів США.

У рахунку-проформі попередньо визначена кількість товару у тонах (ціле число) та вартість товару, який постачатиметься. Умови поставки: FCA ІНКОТЕРМС 2020 Чайджума-Зонгулдак.

У комерційній пропозиції № 12/01 від 12.01.2024 року Продавець запропонував позивачу ціни 1200 доларів США за 1 тонну паперу-основи в рулонах.

У специфікації № 36 від 12.01.2024 року сторони визначили перелік товарів, який постачається на загальну суму 26400 долари США в кількості 22 тон. Вартість 1 метричної тони становить 1200 дол. США.

12.01.2024 року Продавець сформував рахунок-проформу № 06 на суму 26400 долари США. Вартість 1 тони товару становить 1200 доларів США.

У рахунку-проформі попередньо визначена кількість товару у тонах (ціле число) та вартість товару, який постачатиметься. Умови поставки: FCA ІНКОТЕРМС 2020 Чайджума-Зонгулдак.

У специфікації № 37 від 21.01.2024 року сторони визначили перелік товарів, який постачається на загальну суму 52800 долари США в кількості 44 тон. Вартість 1 метричної тони становить 1200 дол. США.

У комерційній пропозиції № 21/01 від 12.01.2024 року Продавець запропонував позивачу ціни 1200 доларів США за 1 тонну паперу-основи в рулонах.

21.01.2024 року Продавець сформував рахунок-проформу № 58 на суму 52800 долари США. Вартість 1 тони товару становить 1200 доларів США.

У рахунку-проформі попередньо визначена кількість товару у тонах (ціле число) та вартість товару, який постачатиметься. Умови поставки: FCA ІНКОТЕРМС 2020 Чайджума-Зонгулдак.

Згідно з рахунком-фактурою від 17.01.2024 року № ESE080 вартість товарів, які постачаються, вагою 20958 кг становить 25149,60 долари США. Умови поставки: FCA Чайджума, Зонгулдак. Вартість 1 кг товару становить 1,200 дол. США. На цю кількість товару Торгово-промисловою палатою Стамбула видано сертифікат походження А 1310243.

Позивач здійснив передоплату за партію товару відповідно до рахункапроформи № 06 від 12.01.2024 року, що підтверджується платіжним дорученням на суму 26400 долари США.

Позивач, як Замовник, уклав договір № НВ260523-2 про транспортноекспедиторське обслуговування від 26.05.2023 року з товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ФОРВАРДІНГ». Вартість транспортування товару до митного кордону з Україною визначено у рахунку № 768 від 19.01.2024 року та становить 87360,00 грн.

З метою митного оформлення вказаного товару 25.01.2024 року ТОВ «Лео Трейдінг"подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA85U9, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Митна вартість товару, визначена позивачем, становить 1031103,77 грн.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400029/2 від 25.01.2024.

Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA403020/2024/000307 від 08.01.24р., де митна вартість товару з схожими характеристиками становила 1.6686 дол.США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/000067.

У специфікації № 37 від 21.01.2024 року сторони визначили перелік товарів, який постачається на загальну суму 52800 долари США в кількості 44 тон. Вартість 1 метричної тони становить 1200 дол. США.

У комерційній пропозиції № 21/01 від 12.01.2024 року Продавець запропонував позивачу ціни 1200 доларів США за 1 тонну паперу-основи в рулонах.

21.01.2024 року Продавець сформував рахунок-проформу № 58 на суму 52800 долари США. Вартість 1 тони товару становить 1200 доларів США.

У рахунку-проформі попередньо визначена кількість товару у тонах (ціле число) та вартість товару, який постачатиметься. Умови поставки: FCA ІНКОТЕРМС 2020 Чайджума-Зонгулдак.

Згідно з рахунком-фактурою від 24.01.2024 року № ESE110 вартість товарів, які постачаються, вагою 21814 кг становить 26176,80 долари США. Умови поставки: FCA Чайджума, Зонгулдак. Вартість 1 кг товару становить 1,200 дол. США.

На цю кількість товару Торгово-промисловою палатою Стамбула видано сертифікат походження А 1308509.

Позивач здійснив передоплату за партію товару відповідно до рахункапроформи № 58 від 21.01.2024 року, що підтверджується платіжним дорученням на суму 25800 долари США.

Позивач, як Замовник, уклав договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом № 427/22 від 11.03.2022 з приватним транспортно-експедиційним підприємством "Автотрансекспедиція». Вартість транспортування товару до митного кордону з Україною визначено у рахунку № 531 від 25.01.2024 року та становить 108000,00 грн. Така ж інформація відображена й у довідці про транспортні витрати № 531 від 23.01.2024 року.

З метою митного оформлення вказаного товару 30.01.2024 року ТОВ «Лео Трейдінг"подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA31U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Митна вартість товару, визначена позивачем, становить 1106406,15 грн.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000048/2 від 30.01.2024. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA403020/2024/000307 від 08.01.24р., де митна вартість товару з схожими характеристиками становила 1.6686 дол.США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/000080.

Згідно з рахунком-фактурою від 06.02.2024 року № ESE199 вартість товарів, які постачаються, вагою 21997 кг становить 26396,40 долари США. Умови поставки: FCA Чайджума, Зонгулдак. Вартість 1 кг товару становить 1,200 дол. США.

На цю кількість товару Торгово-промисловою палатою Стамбула видано сертифікат походження А 1664033.

Позивач здійснив передоплату за партію товару відповідно до рахункапроформи № 58 від 21.01.2024 року, що підтверджується платіжним дорученням на суму 25000 долари США. Також взаєморозрахунки між сторонами щодо поставки і оплати товару підтверджуються актом звірки, згідно з яким станом на 06.02.2024 року у позивача була переплата на суму 25873,60 доларів США.

Перевезення товару здійснювало ТОВ «Бета-Інвес Логістік"на підставі договору на транспортне обслуговування № 09/06-1 від 09.06.2023 року. Відповідно до рахункуфактури № СФ-0000076 від 08.02.2024 року вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Таким чином, як вартість товару, так і вартість транспортування підтверджується наданими митному органу документами. Страхування вантажу не здійснювалось.

З метою митного оформлення вказаного товару 13.02.2024 року ТОВ «Лео Трейдінг"подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA68U3, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Митна вартість товару, визначена позивачем, становить 920821,76 грн.

Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400038/2 від 13.02.2024. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA403020/2024/000307 від 08.01.24, де митна вартість товару з схожими характеристиками становила 1.6686 дол.США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/000125.

Позивач, не погоджуючись із вищевказаними рішеннями, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст.2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 розділу ІІІ.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок- фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина п`ята статті 53 МК України містить норму, відповідно до якої забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органу (частина четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною восьмою статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Частиною другою статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Як зазначено в частині четвертій статті 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості"зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

В графі 33 кожного оскарженого рішення про коригування митної вартості вказано номер та дата митної декларації, що слугувала джерелом інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про протиправність оскаржених рішень.

Проаналізувавши положення ст. 53 МК України та подані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження митної вартості, судом встановлено, що подані декларантом позивача для митного оформлення документи відповідали вимогам ч.2 ст.53 МК України. В той же час, відповідачем не наведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Проаналізовано, що майже у всіх випадках, де посадові особи митниці брали за основу попередньо оформлені митні декларації, партії товарів не були співрозмірні з тими, що імпортувались позивачем, у графі 43 відповідних митних декларацій вказувався код методу визначення вартості 6 (резервний), що свідчить про коригування митницею відповідної вартості. Безсумнівним є те, що чим більша партія товару, то тим меншою є вартість за одиницю. Відповідачем жодним чином не було спростовано згадані невідповідності в деклараціях, використаних ним як джерела інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду:

- «…приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності"(постанова від 02.07.2020 у справі №826/23118/15);

- «… Суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішеннях про коригування митної вартості, які у процедурі митного оформлення є кінцевими та позбавляють декларанта можливості подавати додаткові документи. В той же час у вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.

… встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами"(постанова від 28.10.2020 у справі №1.380.2019.000724).

- «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів"(постанова від 18.12.2018 у справі № 821/110/18);

- "… витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […] Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації"(постанова від 17.07.2019 у справі №809/872/17);

- «… у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом"(постанова від 05.02.2019 у справі №816/1199/15);

- «… у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів», (постанова від 05.03.2019 у справі №815/143/17);

- «… в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору"- рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства"(постанова від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

Суд зазначає, що в своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії"[ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини"[ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови"(Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі"(Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії"(Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії"(ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини"(Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії"(Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 «Про захист особи відносно актів адміністративних органів"урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції. Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

Такими принципами, згідно з додатком до Резолюції, зокрема, є: - право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть враховані адміністративним органом; - виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Перелічені принципи частково імплементовані у нормах Митного кодексу України, які передбачають проведення консультацій між митним органом та декларантом, вимогами цього кодексу щодо належного мотивування при витребуванні додаткових документів під час контролю правильності визначення митної вартості, щодо вичерпного роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 12 квітня 2018 року у справі №820/2014/17.

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів щодо правомірності рішення про коригування митної вартості товарів в частині обґрунтування сумніву в заявленій декларантом митній вартості, суд керується такими міркуваннями:

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки:

- основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»;

- закон визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 МК України;

- митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- закон визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про:

- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;

- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

При цьому посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки "сумнівних" відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.

Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за другорядними методами є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують тому який застосований.

У цій справі суд встановив, що заявник визначив митну вартість товару за ціною договору/контракту, яка зазначена у рахунках-фактурах (інвойсах). На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу документи, визначені частиною другою статті 53 МК України. Натомість відповідач вказав у оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості ряд зауважень до поданих декларантом позивача документів на підтвердження заявленої митної вартості.

Щодо рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400029/2 від 25.01.2024.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів"від 01.08.2006 №57-V та ст.5-6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 22 CMR-зазначаються підпис та штамп відправника товару. Вказана графа не заповнена. Крім того, вказаною Конвенцією передбачено заповнення графи 3 (географічне місце доставки). Зазначені графи заповнені із недотриманням вимог Конвенції.", суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що Згідно до викладеної у постанові від 20.06.2023 у справі № 380/1221/20 позиції Верховного Суду у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Відповідно до статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення.

Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються та безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних (СМR), не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено, яким чином відсутність цієї інформації впливає на числові значення складових митної вартості товарів.

Відсутність у графі 22 CMR реквізитів відправника не свідчить про наявність розбіжностей, ознак підробки та не впливає на розмір вартості товарів, заявлений позивачем.

Суд погоджується з позивачем, що вказаний реквізит у CMR не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, тому така умова не може бути підставою для коригування митної вартості.

Суд також критично оцінює твердження відповідача щодо реквізитів перевізника, зазначені у оскарженому рішенні, зокрема, "у гр.16 та 23 ЦМР вказані реквізити перевізника -AF TRANS, рахунок про транспортні витрати видано ТОВ Євро-Форвардинг, документи, що підтверджують договірні відносини названих сторін відсутні".

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Згідно частини четвертої статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Отже, залучення експедитором третьої особи перевізника повністю відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором та положенням Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

З метою виконання умов договорів на транспортне перевезення експедитором ТОВ Євро-Форвардинг залучено до транспортування товару перевізника AF TRANS.

Наведене зумовлює висновок, що позивач не здійснював ніяких взаємовідносин з вказаними перевізниками.

Позивач не укладав ніяких угод з перевізником AF TRANS, не є стороною в цих угодах, тому і надати будь-які документи від імені перевізника, не мав можливості.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "відповідно до умов п.1.3 та 1,4 Договору на транспортне обслуговування послуги з перевезення вантажів надаються відповідно до Заявок, які містять істотні умови перевезення. Заявка до митного оформлення не надана", суд зазначає наступне.

Статтею 53 МК України визначений перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості. Серед зазначеного переліку немає заявок. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, заявка не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Заявка не має вплив на числові визначення митної вартості.

У свою чергу, відповідачем жодним чином не доведено, як відсутність такої впливає на числові значення митної вартості товару, поданого до митного оформлення.

Суд також критично оцінює твердження відповідача щодо реквізитів перевізника, зазначені у оскарженому рішенні, зокрема, "у гр .44 МД внесено реквізити документу 3001 «банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару», проте, сам документ до мд не доєднано".

З матеріалів справи суд встановив, що реквізит документу 3001 «банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару"містять вказівку на інший номер - № 7 (у графі 44 митної декларації 3001*7).

Суд приходить до висновку, що 3001 є кодом документу, водночас його номер 7.

Суд зазначає, що в оскарженому рішенні та картці відмови № UA209140/2024/000067 відповідачем вказано про наявність серед поданих документів Банківського платіжного документу, що стосується товару № 7 від 17.01.2024.

Отже, твердження відповідача, що документ № 3001*7 до митної декларації позивачем не доєднано, є безпідставними.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "у мд гр.20 задекларовані умови поставки FCA CAYCUMA ZONGULDAK. У рахунку на оплату витрат на транспортування зазначено, що транспортні послуги надавались за маршрутом ZONGULDAK Туреччина-Порубне, протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості", суд зазначає наступне.

Судом з`ясовано, що відповідно до п. 3.2 контракту від 17.11.2022 № 171122, умови поставки товару FCA Istanbul, якщо інше не вказано у специфікації та проформі-інвойсі відповідно до ІНКОТЕРМС 2020.

Відповідно до проформ-інвойсів, долучених до матеріалів справи, поставка товару здійснювалась на умовах FCA Incoterms 2020 CAYCUMA / ZONGULDAK.

У матеріалах справи наявні комерційні інвойси, рахунки-фактури, рахунки на оплату з яких вбачається, що завантаження товару у даному випадку відбувалось саме у м. Зонгулдак (Туреччина), розвантаження м. Пустомити (Україна).

Отже, твердження щодомаршруту перевезення товару до уваги не беруться та спростовується матеріалами справи.

Суд також критично оцінює твердження відповідача щодо реквізитів перевізника, зазначені у оскарженому рішенні, зокрема, "надано рахунок-проформу № 08 від 22.12.2023 на суму 105600дол. США (сума не відповідає сумі інвойсу), у проформі зазначено графік платежів 30/70(30% аванс, 70% перед відвантаженням). Будь які банківські платіжні документи до митного оформлення не надано. У проформі зазначено дату відвантаження -02.01.2024; Крім того, у додано проформу № 6 від 12.01.2024 на суму 26400 дол. США, дата відвантаження, зазначена у проформі - 24.01.24, стосунок цього рахунку до даної поставки не зазначено; Комерційний інвойс датований 17.01.2024р. сума інвойсу -25149.6 Дол. США не відповідає сумі проформи."

Суд вказує, що 22.12.2023року Продавець сформував рахунок-проформу № 08 на суму 105600 долари США. Вартість 1 тони товару становить 1200 доларів США. У рахунку-проформі попередньо визначена кількість товару у тонах (ціле число) та вартість товару, який постачатиметься. Умови поставки: FCA ІНКОТЕРМС 2020 Чайджума-Зонгулдак.

Проте, за вказаною проформою товар не поставлявся, оскільки 12.01.2024 Продавець сформував рахунок-проформу № 06 на суму 26400 долари США. Вартість 1 тони товару становить 1200 доларів США. У рахунку-проформі попередньо визначена кількість товару у тонах (ціле число) та вартість товару, який постачатиметься. Умови поставки: FCA ІНКОТЕРМС 2020 Чайджума-Зонгулдак.

Позивач здійснив передоплату за партію товару відповідно до рахункапроформи №06 від 12.01.2024, що підтверджується платіжним дорученням на суму 26400 долари США.

Отже, суд висновує про те, що проформа № 6 від 12.01.2024 є основою для передоплати за рахунком-фактурою від 17.01.2024 № ESE080.

Окрім цього, суд зазначає, що правовідносини між сторонами тривають з 2022 року та підтверджуються регулярними поставками товару, а тому невідповідність між сумою інвойсу -25149.6 Дол. США та сумою проформи не є розбіжністю, що вказує на порушення правил митного оформлення товарів.

З цього приводу суд зазначає, що кількість і вартість кожної позиції товару, яка постачалась визначена у рахунку-фактурі від 17.01.2024 року № ESE080.

Вартість 1 кг товару становить 1,200 дол. США. На цю кількість товару Торгово-промисловою палатою Стамбула видано сертифікат походження А 1310243.

Твердження щодо ненадання банківських документів вже спростовані судом у цьому рішенні.

Разом з тим, відповідачем не вказано яким саме чином вказані обставини впливають на визначення митної вартості товару.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "до митного оформлення надано додатки до контракту №35 та 36 від 22.12.2023 та 12.01.2024 відповідно. У додатках зазначено умови оплати-після відвантаження, що протирічить умовам проформ", суд зазначає наступне.

Позивач здійснив передоплату за партію товару відповідно до рахункапроформи №06 від 12.01.2024, що підтверджується платіжним дорученням на суму 26400 долари США.

Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.

Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.

Отже, зауваження митного органу, висловлені у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставними та не є такими, що дозволяли визначити митну вартість не за основним, а за резервним методом.

Щодо рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000048/2 від 30.01.2024.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "відповідно до вимог ЗУ"Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів"від 01.08.2006 №57-V та ст.5-6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 23 CMR-зазначаються підпис та штамп перевізника. Вказана графа не заповнена", суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що Згідно до викладеної у постанові від 20.06.2023 у справі № 380/1221/20 позиції Верховного Суду у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Відповідно до статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення.

Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються та безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних (СМR), не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено, яким чином відсутність цієї інформації впливає на числові значення складових митної вартості товарів.

Відсутність у графі 22 CMR реквізитів відправника не свідчить про наявність розбіжностей, ознак підробки та не впливає на розмір вартості товарів, заявлений позивачем.

Суд погоджується з позивачем, що вказаний реквізит у CMR не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, тому така умова не може бути підставою для коригування митної вартості.

Суд також критично оцінює твердження відповідача щодо реквізитів перевізника, зазначені у оскарженому рішенні, зокрема, "відповідно до інформації із баз даних Держмитслужби перевізником виступає ФОП ОСОБА_2 , рахунок про транспортні витрати видано ПТЕП "Автотрансекспедиція", документи, що підтверджують договірні відносини названих сторін відсутні".

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Згідно частини четвертої статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Отже, залучення експедитором третьої особи перевізника повністю відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором та положенням Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

З метою виконання умов договорів на транспортне перевезення експедитором ПТЕП "Автотрансекспедиція"залучено до транспортування товару перевізника ФОП ОСОБА_2 .

Наведене зумовлює висновок, що позивач не здійснював ніяких взаємовідносин з вказаними перевізниками.

Позивач не укладав ніяких угод з перевізником ФОП ОСОБА_2 , не є стороною в цих угодах, тому і надати будь-які документи від імені перевізника, не мав можливості.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "відповідно до умов п.1.3 та 1,4 Договору на транспортне обслуговування послуги з перевезення вантажів надаються відповідно до Заявок, які містять істотні умови перевезення. Такі заявки до митного оформлення не надана", суд зазначає наступне.

Статтею 53 МК України визначений перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості. Серед зазначеного переліку немає заявок. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, заявка не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Заявка не має вплив на числові визначення митної вартості.

У свою чергу, відповідачем жодним чином не доведено, як відсутність такої впливає на числові значення митної вартості товару, поданого до митного оформлення.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "у мд гр.20 задекларовані умови поставки FCA CAYCUMA ZONGULDAK. У рахунку на оплату витрат на транспортування зазначено, що транспортні послуги надавались за маршрутом ZONGULDAK Туреччина-Порубне, протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості", суд зазначає наступне.

Судом з`ясовано, що відповідно до п. 3.2 контракту від 17.11.2022 № 171122, умови поставки товару FCA Istanbul, якщо інше не вказано у специфікації та проформі-інвойсі відповідно до ІНКОТЕРМС 2020.

Відповідно до проформ-інвойсів, долучених до матеріалів справи, поставка товару здійснювалась на умовах FCA Incoterms 2020 CAYCUMA / ZONGULDAK.

У матеріалах справи наявні комерційні інвойси, рахунки-фактури, рахунки на оплату з яких вбачається, що завантаження товару у даному випадку відбувалось саме у м. Зонгулдак (Туреччина), розвантаження м. Пустомити (Україна).

Отже, твердження щодо розвантаження та розвантаження товару до уваги не беруться та спростовується матеріалами справи.

Суд також критично оцінює твердження відповідача щодо реквізитів перевізника, зазначені у оскарженому рішенні, зокрема, "надано рахунок-проформу №8 від 21.01.2024 на суму 52800,00 дол. США (сума не відповідає сумі інвойсу), у проформі зазначено графік платежів 30/70(30% аванс, 70% перед відвантаженням). Будь які банківські платіжні документи до митного оформлення не надано."

Суд вказує, 21.01.2024 Продавець сформував рахунок-проформу № 58 на суму 52800 долари США. Вартість 1 тони товару становить 1200 доларів США.

У рахунку-проформі попередньо визначена кількість товару у тонах (ціле число) та вартість товару, який постачатиметься. Умови поставки: FCA ІНКОТЕРМС 2020 Чайджума-Зонгулдак.

Згідно з рахунком-фактурою від 24.01.2024 № ESE110 вартість товарів, які постачаються, вагою 21814 кг становить 26176,80 долари США. Умови поставки: FCA Чайджума, Зонгулдак. Вартість 1 кг товару становить 1,200 дол. США. На цю кількість товару Торгово-промисловою палатою Стамбула видано сертифікат походження А 1308509.

Позивач здійснив передоплату за партію товару відповідно до рахункапроформи №58 від 21.01.2024, що підтверджується платіжним дорученням на суму 25800 долари США.

Отже, суд висновує про те, що проформа № 58 від 21.01.2024 є основою для передоплати за рахунком-фактурою від 24.01.2024 № ESE110.

Окрім цього, суд зазначає, що правовідносини між сторонами тривають з 2022 року та підтверджуються регулярними поставками товару, а тому невідповідність між сумою інвойсу -52800,00 Дол. США та сумою проформи не є розбіжністю, що вказує на порушення правил митного оформлення товарів.

З цього приводу суд зазначає, що кількість і вартість кожної позиції товару, яка постачалась визначена у рахунку-фактурі від 24.01.2024 № ESE110.

Вартість 1 кг товару становить 1,200 дол. США. На цю кількість товару Торгово-промисловою палатою Стамбула видано сертифікат походження А 1308509.

Твердження щодо ненадання банківських документів вже спростовані судом у цьому рішенні.

Разом з тим, відповідачем не вказано яким саме чином вказані обставини впливають на визначення митної вартості товару.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "до митного оформлення надано додатки до контракту №37 від 22.12.2023 та 12.01.2024 відповідно. У додатках зазначено умови оплати-після відвантаження, що протирічить умовам проформ", суд зазначає наступне.

Позивач здійснив передоплату за партію товару відповідно до рахункапроформи № 58 від 21.01.2024, що підтверджується платіжним дорученням на суму 25800 долари США.

Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.

Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.

Отже, зауваження митного органу, висловлені у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставними та не є такими, що дозволяли визначити митну вартість не за основним, а за резервним методом.

Щодо рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400038/2 від 13.02.2024.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.5-6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 22 та23 CMR-зазначаються підпис та штамп перевізника та відправника. У вказаних графах відсутні підписи; у рахунку на транспорт відсутня розшифровка підпису особи, яка склала рахунок; у гр..3 ЦМР повинно зазначатися конкретне місце розвантаження, натомість вказано тільки країна", суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що Згідно до викладеної у постанові від 20.06.2023 у справі № 380/1221/20 позиції Верховного Суду у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Відповідно до статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення.

Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються та безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних (СМR), не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено, яким чином відсутність цієї інформації впливає на числові значення складових митної вартості товарів.

Відсутність у графі 22 CMR реквізитів відправника не свідчить про наявність розбіжностей, ознак підробки та не впливає на розмір вартості товарів, заявлений позивачем.

Суд погоджується з позивачем, що вказаний реквізит у CMR не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, тому така умова не може бути підставою для коригування митної вартості.

Міжнародна транспортна накладна СMR виписується на виконання Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 року. Чітких вимог до заповнення певних граф дана Конвенція не містить. На рівень митної вартості впливає лише доставка до кордону України, а не по території України. Зазначена обставина, а також норми ст. 19 Конституції України і обумовлюють, що законним є зазначення лише країни доставки вантажу без конкретизації міста. Жодним нормативно-правовим актом з питань митної справи не визначено яка саме інформація повинна зазначатись в графі 3 СMR. У матеріалах справи наявні достатні докази, зокрема, сама CMR, митна декларація, рахунок-фактура щодо витрат на транспортування, рахунок-проформа, рахунок-фактура (комерційний інвойс), заявка, з яких вбачається, що місто розвантаження м. Пустомити (Україна). Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "відповідно до умов п.1.3 та 1,4 Договору на транспортне обслуговування послуги з перевезення вантажів надаються відповідно до Заявок, які містять істотні умови перевезення. До митного оформлення подана Заявка, не засвідчена Замовником", суд зазначає наступне.

Статтею 53 МК України визначений перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості. Серед зазначеного переліку немає заявок. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, заявка не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Заявка не має вплив на числові визначення митної вартості.

У свою чергу, відповідачем жодним чином не доведено, як відсутність такої впливає на числові значення митної вартості товару, поданого до митного оформлення.

Суд також критично оцінює твердження відповідача щодо реквізитів перевізника, зазначені у оскарженому рішенні, зокрема, " гр..44 внесено реквізити документу за кодом 3001-«документ, що стосується оплати за товар» документ до мд не доєднано".

З матеріалів справи суд встановив, що реквізит документу 3001 «банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару"містять вказівку на інший номер - № 13 (у графі 44 митної декларації 3001*13).

Суд приходить до висновку, що 3001 є кодом документу, водночас його номер 13.

Суд зазначає, що в оскарженому рішенні та картці відмови № UA209140/2024/000125 відповідачем вказано про наявність серед поданих документів Банківського платіжного документу, що стосується товару № 13 від 06.02.2024.

Отже, твердження відповідача, що документ № 3001*13 до митної декларації позивачем не доєднано, є безпідставними.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: " у мд гр.20 задекларовані умови поставки FCA CAYCUMA ZONGULDAK. У рахунку на оплату витрат на транспортування зазначено, що транспортні послуги надавались за маршрутом ZONGULDAK Туреччина-Порубне, протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості", суд зазначає наступне.

Судом з`ясовано, що відповідно до п. 3.2 контракту від 17.11.2022 № 171122, умови поставки товару FCA Istanbul, якщо інше не вказано у специфікації та проформі-інвойсі відповідно до ІНКОТЕРМС 2020.

Відповідно до проформ-інвойсів, долучених до матеріалів справи, поставка товару здійснювалась на умовах FCA Incoterms 2020 CAYCUMA / ZONGULDAK.

У матеріалах справи наявні комерційні інвойси, рахунки-фактури, рахунки на оплату з яких вбачається, що завантаження товару у даному випадку відбувалось саме у м. Зонгулдак (Туреччина), розвантаження м. Пустомити (Україна).

Отже, твердження щодо розвантаження та розвантаження товару до уваги не беруться та спростовується матеріалами справи.

Стосовно твердження відповідача, викладеного у оскарженому рішенні, відповідно до якого: "до митного оформлення надано додаток до контракту №37 від 22.12.2023 У додатку зазначено умови оплати-після відвантаження, що протирічить умовам, які зазначені у інвойсі (30/70)", суд зазначає наступне.

Позивач здійснив передоплату за партію товару відповідно до рахункапроформи №58 від 21.01.2024, що підтверджується платіжним дорученням на суму 25000 долари США.

Також взаєморозрахунки між сторонами щодо поставки і оплати товару підтверджуються актом звірки, згідно з яким станом на 06.02.2024 у позивача була переплата на суму 25873,60 доларів США.

Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.

Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.

Отже, зауваження митного органу, висловлені у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставними та не є такими, що дозволяли визначити митну вартість не за основним, а за резервним методом.

Щодо застосування резервного методу.

Частина друга статті 55 МК України визначає, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Суд встановив, що у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач посилається на митну декларацію № UA 403020/2024/000307 від 08.01.24 де вартість товару із схожими характеристиками становить 1,6686 дол.США за кг, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2г.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо безпідставності та неправомірності коригування відповідачем заявленої декларантом митної вартості товарів, а відтак наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Лео Трейдінг».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400029/2 від 25.01.2024; №UA209000/2024/000048/2 від 30.01.2024; № UA209000/2024/400038/2 від 13.02.2024 не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Окрім цього, у частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то суд вказує, що у постанові від 23.07.2021 у справі №820/3979/17 Верховний Суд зазначив, що картка відмови носить похідний характер від прийнятого рішення про коригування митної вартості.

Враховуючи викладене, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від №UA209140/2024/000067; № UA209140/2024/000080; № UA209140/2024/000125 є протиправними та підлягають скасуванню.

За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, при цьому сумніви відповідача щодо митної вартості імпортованого товару ґрунтуються на його припущеннях та документально не підтверджені, на противагу чому позивачем доведено подання ним всіх необхідних достовірних документів згідно з вимогами Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів, містять об`єктивні дані про нього, що піддаються обчисленню, підтверджують усі заявлені складові митної вартості імпортованого товару.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Враховуючи наведене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд керується такими положеннями:

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до пункту 4) статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Нормами статті 30 цього Закону визначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як визначено в частині п`ятій статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження підстав, факту понесення та розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник позивача надав суду копії таких документів:

- договір про надання правничої допомоги № 01/29/11 від 29.11.2023 року, укладений між ТОВ «Лео Трейдінг» в особі директора Гамерської Л.М. (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери» в особі виконавчого директора Кравчука П.І. Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до пункту 3.1 правова допомога, передбачена предметом цього договору, оплачується клієнтом виконавцю фіксованим гонораром. У пункті 3.1.2 вартість роботи по оскарженню одного пакета документів в суді першої інстанції за умови розгляду справи без виклику сторін складає 3800 грн. Згідно пункту 3.4 надання виконавцем послуг та прийняття їх клієнтом підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг.

- акт наданих послуг від 13.09.2024 року з переліком наданих послуг, витраченого на виконання робіт часу: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; аналіз документів, моніторинг судової практики; 2) написання позовної заяви; 3) написання відповіді на відзив. Загальна вартість наданих послуг 11400,00 грн.

- рахунок на оплату від 13.09.2024 року на суму 11 400, 00 грн.

Оцінюючи витрати позивача на адвоката, пов`язані з розглядом цієї справи в суді, зважаючи на складність цієї справи, якість підготовлених адвокатом документів, витрачений адвокатом час, суд визнає співмірними з ринковими цінами адвокатських послуг. Разом з тим, суд, враховуючи складність та категорію цієї справи, дійшов висновку, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу є завищеним. Суд звертає увагу, що ця категорія справ належить до справ незначної складності, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень наявна велика кількість рішень цієї категорії, що значно спрощує та скорочує час на написання позовної заяви. Суд визнає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Враховуючи незначну складність справи, суд вважає, що відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000, 00 грн.

У задоволенні стягнення решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» (адреса: пров. Тихий -1, буд.11, кв. 21, м. Пустомити, Львівський район, Львівська область, 81100; код ЄДРПОУ - 42402050) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., 1; ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400029/2 від 25.01.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000048/2 від 30.01.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400038/2 від 13.02.2024.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209140/2024/000067.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209140/2024/000080.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209140/2024/000125.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» сплачений судовий збір в сумі 9689,60 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна