Справа № 620/906/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року Чернігів Справа № 620/906/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

У С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі також ГУ ДПС у Чернігівській області, позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі також відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 10524,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість по сплаті податків у сумі 10524,42 грн. Оскільки вказана сума відповідачем в добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом.

27.01.2025 ухвалою суду позовна заява призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано відзив, у якому заперечувала проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що у періоді, за який нараховано грошове зобов`язання, позивач не являлась платником єдиного податку. Свідоцтво про реєстрацію платника єдиного податку анульовано 31.03.2021, про що свідчить запис підтвердження в додатку Дія. З березня 2021 року відповідач не провадила жодної підприємницької діяльності як фізична особа -підприємець. Також, вважає за необхідне зазначити, що на момент подачі позову Головному управлінню ДПС у Чернігівській області було відомо про анулювання відповідача, як платника єдиного податку, про що свідчить помітка на копії податкової вимоги від 16.08.2021 р № 0-2526.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві та зазначає, що за даними інформаційно-комунікаційної системи органів ДПС України по ІКП по коду бюджетної класифікації (далі - КБК) 18050400 (єдиний податок з фізичних осіб) з 01.04.2020 по 31.03.2021 за відповідачем обліковується борг в сумі 10524,42 грн, а отже позовні вимоги є обґрунтованими.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 07.10.2014, дата припинення підприємницької діяльності 30.01.2025, що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ.

Відповідач самостійно обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 12.08.2019 року №26815. Відповідно до змісту зазначеної заяви платником податків самостійно обрано ставку єдиного податку у розмірі 18% до розміру мінімальної заробітної плати та віднесено себе до 2 групи платників єдиного податку.

Відповідно до п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Станом на дату звернення до суду з цим позовом, за ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 10524,42 грн. за період з 20.03.2021 по 20.12.2021, що підтверджується відомостями податкового органу.

Отже, заборгованість в сумі 10524,42 грн. є узгодженою, оскільки платник податків самостійно обрав спрощену систему оподаткування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-17 (далі -ПК України).

Відповідно до пункту 6.1статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

З метою погашення податкового боргу, позивачем на адресу відповідача направлялась податкова вимога від 16.08.2021 № 0-2526 на суму 14844,42 грн, яка отримана відповідачем, що підтверджується розпискою про вручення.

Якщо зобов`язання самостійно визначені, або рішення контролюючого органу, за яким стягується податковий борг не скасовано і є чинним, грошові зобов`язання вважаються узгодженими.

Відповідні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №808/7131/15 та від 19.03.2019 у справі №808/8020/14.

З огляду на вищенаведені обставини справи суд зазначає, що сума нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань набула статусу узгоджених грошових зобов`язань згідно з нормами Податкового кодексу України.

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Відповідні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №807/495/17, від 11.09.2018 у справі № 810/4417/16, від 31.08.2018 у справі № 826/14195/16, від 31.08.2018 у справі № 821/381/17, від 22.08.2018 у справі № 820/1878/16.

Пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідач у добровільному порядку податковий борг в сумі 10524,42 грн не сплатив, тому суд дійшов висновку стягнути його в примусовому порядку.

Посилання відповідача на те, що у період, за який нараховане грошове зобов`язання, вона не здійснювала підприємницької діяльності, а відтак не повинна їх сплачувати, суд відхиляє, з огляду на таке.

Як вже встановив суд, відповідач припинила підприємницьку діяльність 30.01.2025, а заборгованість у сумі 10542,42 грн виникла, у зв`язку з непогашеним зобов`язанням, за березень 2021 року.

Відповідно до положень статей 51, 52 ЦК України, у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, її зобов`язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відповідно до підпункту 6 пункту 11.18 Порядку обліку платників податків та зборів, затвердженого наказом від 09.12.2011 № 1588, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.12.20211 за № 1562/20300, після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

При цьому припинення підприємницької діяльності не знімає з фізичної особи обов`язки щодо погашення грошовий зобов`язань, які виникли під час здійснення такої діяльності. Як і відповідальності за їх невиконання (підпункт 65.10.4 Податкового кодексу України та підпункт 4 пункту 11.18 Порядку № 1588)

Отже, борги ФОП (в тому числі зі сплати податків і зборів) зберігаються за фізичною особою незалежно від того чи зареєстрована вона як суб`єкт підприємницької діяльності чи ні.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи відсутність таких заходів з боку позивача, судовий збір на його користь стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути в дохід бюджету з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 кошти у сумі 10524,42 гривень (десять тисяч п`ятсот двадцять чотири гривні 42 коп.) для погашення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб на р/р UA0025739; отримувач -ГУК у Черніг.обл/тг мЧернігів/18050400, код ЄДРПОУ - 37972475, банк отримувача -Казначейство України (ел. адм. подат.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: Головне управління ДПС у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України вул. Реміснича, 11,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000 .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення виготовлено 29 квітня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко