Справа № 200/7743/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року справа №200/7743/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року (повне судове рішення складено 28 січня 2025 року) у справі № 200/7743/24 (суддя в І інстанції Духневич О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача в частині не зарахування ОСОБА_1 , судді у відставці Димитровського міського суду Донецької області, до стажу роботи на посаді судді додатково трьох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді вперше, та у нездійсненні збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 54% до 60% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Управління зарахувати ОСОБА_1 , судді у відставці Димитровського міського суду Донецької області, до стажу роботи на посаді судді додатково три роки роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше, та збільшити відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 6%, а саме з 54% до 60%;

- зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 , судді у відставці Димитровського міського суду Донецької області, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 60% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області № 04-1546 від 30.09.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше сплачених сум, починаючи з 17.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 17.09.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як суддя у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання. Однак, відповідачем при встановленні щомісячного довічного грошового утримання не зараховано до стажу роботи судді стаж роботи у сфері права (3 роки).

Позивач вважає, що такий стаж повинен бути зарахований до стажу роботи, що дає право на відставку судді. З посиланням на норми Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді додатково трьох років роботи у сфері права такими, що порушують її право на отримання довічного грошового утримання судді у розмірі, визначеному зазначеним Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не приймало рішення про призначення позивачу довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 2 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки таке рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 12.09.2024 № 2680/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Димитровського міського суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Із вказаного рішення вбачається, що стаж роботи судді ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді становить 22 роки 4 місяці 17 днів. У цьому ж рішенні Вища ради правосуддя вказала, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягає зарахуванню: стаж роботи в галузі права, який надавав право для призначення на посаду судді 3 роки. Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 25 років 04 місяць 17 днів.

04.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання.

До вказаної заяви позивачем було долучено, зокрема довідку про розрахунок стажу судді № 226/22/24-вих. від 25.09.2024, відповідно до якої загальний стаж судді становить 25 років 04 місяці 17 днів, з яких: стаж роботи в галузі права, який надавав право для призначення на посаду судді 3 роки; стаж судді в Димитровському міському суді Донецької області 22 роки 04 місяці 17 днів та рішення Вищої ради правосуддя від 12.09.2024 № 2680/0/15-24.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.10.2024 № 48 позивачу призначено з 17.09.2024 щомісячне довічне грошове утримання, відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016. Стаж судді визначено як 22 роки 03 місяці 20 днів.

Вважаючи дії відповідача щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без урахування до стажу роботи судді стаж роботи у сфері права (3 роки) протиправними, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно з частиною першою статті 142 Закону N 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до положень частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 5 статті 142 Закону № 1402-VIII).

Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є необхідним з`ясування стажу його роботи.

Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеною у постановах від 13.04.2022 у справі № 420/1840/21, від 06.07.2023 у справі № 420/3746/21, від 25.11.2024 у справі № 140/16247/20.

З тесту рішення Вищої ради правосуддя від 12.09.2024 № 2680/0/15-24 судом встановлено, що ОСОБА_1 . Указом Президента України від 25.04.2022 № 383/2002 була призначена на посаду судді Димитровського міського суду Донецької області, а в подальшому Постановою Верховної Ради України від 22.03.2008 № 241-VI обрана на посаду судді цього ж суду безстроково.

До набрання чинності Законом № 1402-VIII зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), статтею 120 якого передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинний до 28 березня 2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15.12.92 № 2862-XII (далі - Закон № 2862-XII в редакції чинній на дату призначення позивача на посаду судді).

Відповідно до частин 1 статті 7 Закону № 2862-XII на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

З огляду на зазначене право на зарахування стажу роботи в галузі права тривалістю три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-XII.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду від 22.11.2018, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що статтю 137 частину 2 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19 суд зазначив, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону № 1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Крім того, наведене узгоджується із діючою нормою частини 2 статті 137 Закону № 1402-VIII яка вказує, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, зазначеній у розрахунку Димитровського міського суду Донецької області стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стаж ОСОБА_1 становить 25 років 04 місяці 17 днів, з яких: стаж роботи в галузі права, який надавав право для призначення на посаду судді 3 роки; стаж судді в Димитровському міському суді Донецької області 22 роки 04 місяці 17 днів.

Згідно із рішенням Вищої ради правосуддя від 12.09.2024 № 2680/0/15-24 стаж роботи судді ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді становить 22 роки 4 місяці 17 днів. У цьому ж рішенні Вища ради правосуддя вказала, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягає зарахуванню: стаж роботи в галузі права, який надавав право для призначення на посаду судді 3 роки. Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 25 років 04 місяць 17 днів.

Поряд з цим за висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 24.10.2024 у справі № 420/10628/21, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30 січня 2020 року у справі № 592/3694/17.

Аналізуючи наведені правові норми, суд зауважує, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 25 років, то до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується також стаж роботи в галузі права, який надавав право для призначення на посаду судді 3 роки.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді 3 роки, а тому дії відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 , як судді у відставці Димитровського міського суду Донецької області, до стажу роботи на посаді судді додатково трьох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді вперше, є протиправними.

Стосовно визначення відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суд зазначає, що основний розмір довічного грошового утримання позивача складає 50 %, проте з урахуванням вимог ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, суд вважає, що такий розмір повинен складати 60 % (за 20-річний стаж 50 % та 2 % за кожний рік відпрацьований понад 20-річний стаж, тобто 10 % за 5 повних років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відтак, суд вважає, що зменшення відсотку основного розміру довічного грошового утримання позивача було здійснено не у спосіб, передбачений Конституцією України та Законом № 1402-VIII.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону № 1402-VIII.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20.

Відтак, відповідач, не застосувавши наведені норми та правові висновки Верховного Суду у спірних правовідносинах, діяв не у відповідності та не у спосіб передбачений Законом.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 , як судді у відставці Димитровського міського суду Донецької області, до стажу роботи на посаді судді додатково трьох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді вперше та у нездійсненні збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 54% до 60% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 , як судді у відставці Димитровського міського суду Донецької області, до стажу роботи на посаді судді додатково три роки роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше та збільшити відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 6%, а саме з 54% до 60%; зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці Димитровського міського суду Донецької області, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 60% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області № 04-1546 від 30.09.2024, з урахуванням раніше сплачених сум, починаючи з 17.09.2024.

При цьому доводи апеляційної скарги щодо прийняття рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання не беруться до уваги, оскільки не доведені відповідачем.

Так, з наданого відповідачем на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 10.01.2025 рішення про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, судом встановлено, що рішення від 15.10.2024 № 48 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Покровськ).

Внаслідок цього ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в якості співвідповідача у справі - відмовлено.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 200/7743/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 29 квітня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

І. Д. Компанієць

А. В. Гайдар