Справа № 620/8294/24
Суддя: Василь НЕПОЧАТИХ
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року Чернігів Справа № 620/8294/24

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом за позовом Приватного підприємства «Ніжинський регіональний центр сервісу» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Ніжинський регіональний центр сервісу» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним податкове повідомлення-рішення від 21.05.2024 № 8490/ж10/25-01-07-00.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що кваліфікуючою ознакою податкового агента по сплаті податку від суми фрахту за ставкою 6% у джерела виплати є право власності нерезидента на транспортний засіб. У разі якщо нерезидент надає послуги з організації перевезення вантажу (без використання власних транспортних засобів), то компенсація вартості таких послуг нерезиденту не є об`єктом оподаткування згідно з пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України. Зазначає, що перевіркою не встановлювалося право власності на транспорт, який був використаний, а тому підприємство не згодне із вказаним порушенням: заниження податку на прибуток при виплаті доходів нерезидентам та вказує на відсутність підстав для застосування штрафних санкцій.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що позивач згідно з вимогами пункту 103.4 статті 103 Податкового кодексу України не надало нотаріально завірені копії довідок, які підтверджують, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України (сертифікати резиденції) за період взаємовідносин 2019-2021 роки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Головним управління ДПС у Чернігівській області була проведена документальна планова виїзна перевірка Приватного підприємства «Ніжинський регіональний центр сервісу» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2023, з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2023, за результатами якої складено акт від 15.04.2024 № 5585/Ж5/25-01-07-01-01 (а.с. 8-30).

Згідно висновків, викладених в акті, під час перевірки було встановлено, серед іншого, порушення:

- пункту 103.2, пункту 103.4, пункту 103.10 статті 103, підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 144 Податкового кодексу України, в результаті чого Приватним підприємством «Ніжинський регіональний центр сервісу» занижено податок при виплаті доходів нерезидентам Республіки Білорусь: ИП ОСОБА_1 , ЧТУП «Белтрансэкспорт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ЧПУП «ТурбоАвтоСтрой Сервис», ИП ОСОБА_4 , ООО «Аист Экспедиция» із джерелом походження з України щодо суми фрахту за ставкою 6% у джерела виплати, що призвело до ненарахування та несплати податку на прибуток на загальну суму 16592,00 грн, в т.ч. за 2019 на суму 362,00 грн, за 2020 рік на суму 1037,00 грн, за 2021 рік на суму 15193,00 грн.

Вказані висновки ґрунтуються на тому, що позивач здійснював виплату доходів на користь нерезидентів Республіки Білорус у вигляді фрахту та згідно з вимогами пункту 103.4 статті 103 Податкового кодексу України не надав нотаріально завірені копії довідок про місцезнаходження для податкових цілей (сертифікати резиденції).

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 21.05.2024 № 8490/ж10/25-01-07-00, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 20740,00 грн (16592,00 грн за податковим зобов`язанням та 4148,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) (зворот а.с. 4 - а.с. 5).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

У відповідності до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України або постійними представництвами нерезидентів в Україні; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю; з) доходів від відчуження прав на видобуток та розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів; и) прибутків від відчуження акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав в іноземних компаніях, організаціях, утворених відповідно до законодавства інших держав (іноземні юридичні особи), які відповідають таким умовам: 1) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав іноземної юридичної особи на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок акцій, часток в українській юридичній особі, які належать зазначеній іноземній юридичній особі прямо або опосередковано, та 2) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток в українській юридичній особі на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій українській юридичній особі або використовується такою українською юридичною особою на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; і) прибутків нерезидентів від відчуження акцій, корпоративних прав у статутному капіталі юридичної особи - резидента України, за умови що у будь-який час впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість таких акцій, корпоративних прав на 50 і більше відсотків утворювалася за рахунок нерухомого майна, що розташовано в Україні та належить такій юридичній особі - резиденту України або використовується такою юридичною особою - резидентом України на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до підпункту 14.1.260 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України фрахт - винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для: перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами; перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.

Резиденти - це: а) юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва України за кордоном, які мають дипломатичні привілеї та імунітет; в) фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні (підпункт 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 131 Податкового кодексу України платниками податку - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

У відповідності до підпункту 14.1.122 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України нерезиденти - це:

а) іноземні компанії, організації, партнерства та інші об`єднання осіб, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України, а також правові утворення без статусу юридичної особи, створені відповідно до законодавства іноземних держав або територій, які не є резидентами України, відповідно до положень цього Кодексу;

б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні;

в) фізичні особи, які не є резидентами України.

Особливості оподаткування доходів нерезидентів врегульовано пунктом 141.4 статті 141 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України Доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, зокрема, фрахт та доходи від інжинірингу;

Згідно підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України сума фрахту, що сплачується нерезиденту резидентом, у тому числі фізичною особою - підприємцем, фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єктом господарювання (юридичною особою чи фізичною особою підприємцем), який обрав спрощену систему оподаткування, або іншим нерезидентом, який провадить господарську діяльність через постійне представництво за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому: базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту; особами, уповноваженими справляти податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником податку, а також суб`єктом спрощеного оподаткування.

Тобто, положеннями Податкового кодексу України передбачено, що резидент, який здійснює виплату на користь нерезидента або уповноваженої таким нерезидентом особи (агента), має утримати та сплатити податок з таких доходів нерезидента під час їх виплати за умови, що уповноважена нерезидентом особа не підпадає під визначення постійного представництва.

З матеріалів справи встановлено, що між позивачем та нерезидентами Республіки Білорусь: ИП ОСОБА_1 , ЧТУП «Белтрансэкспорт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ЧПУП «ТурбоАвтоСтрой Сервис», ИП Кулагов Александр Игоревич, ООО «Аист Экспедиция» було укладено договори на перевезення товарів по маршруту руху м. Гомель, Республіка Білорусь м. Ніжин, Україна та м. Борисів, Республіка Білорусь м. Ніжин, Україна.

Згідно частин першої, другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29.06.2004 № 1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Пунктом 3.2 статті 3 Податкового кодексу України встановлено, що якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Між Урядом України і Урядом Республіки Білорусь укладено Угоду про уникнення подвійного оподаткування та запобігання ухилення від сплати податків стосовно податків на доходи і майно (дата підписання: 24 грудня 1993 року; дата ратифікації: 20 грудня 1994 року; дата набуття чинності: 30 січня 1995 року).

Згідно зі статтею 11 Угоди, проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Договірній Державі.

Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України регламентовано статтею 103 Податкового кодексу України .

При цьому, згідно пункту 103.1 статті 103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Пунктом 103.2 статті 103 Податкового кодексу України визначено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Так, відповідно до пункту 103.4 статті 103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

За приписами пункту 103.5 статті 103 Податкового кодексу України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Пунктом 103.10 статті 103 Податкового кодексу України визначено, що у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Отже, надання такого документу є прямою умовою для застосування платником податків передбаченого міжнародним договором оподаткування.

З урахуванням зазначеного, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України при виплаті доходу нерезиденту у звітному податковому періоді є наявність на момент такої виплати довідки, яка підтверджує, що у відповідному звітному періоді нерезидент є резидентом країни, з якою укладений міжнародний договір України. За відсутності на момент виплати такої довідки доходи нерезидента оподатковуються відповідно до законодавства України.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 815/94/16, від 19.10.2022 у справі № 160/8762/21, від 26.01.2023 у справі № 160/2959/20, від 27.01.2022 у справі № 420/1340/19.

Разом із тим, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу, що ні під час проведення перевірки, ні підчас розгляду справи в суді позивачем не було надано передбачених статтею 103 Податкового кодексу України довідок згідно із якими нерезиденти на користь яких позивачем виплачувались доходи є резидентами країн, з якими укладено міжнародний договір України та відповідно не підтверджено наявність у позивача права на звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку.

Таким чином, проаналізувавши наведене та оцінивши підстави поданого у цій справі позову, суд робить висновок, що Головне управління ДПС у Чернігівській області діяло на підставі та у межах повноважень, визначених Законом, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову Приватного підприємства «Ніжинський регіональний центр сервісу» необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного підприємства «Ніжинський регіональний центр сервісу» (вул. Франка, 14, м. Ніжин, Ніжинський р-н, Чернігівська обл., 16600, 3) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000 код ЄДРПОУ ВП 44094124) про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.04.2025.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ