Справа № 826/5530/18
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року справа № 826/5530/18
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючої судді Бабич А.М., за участю:

секретаря судового засідання Міщенко Д.А.,

представниці позивача Панасюк К.С. (згідно з ордером) в режимі відеоконференції,

представниці відповідача Козарь Ю.О. (у порядку самопредставництва) в режимі відеоконференції,

розглянувши правилами загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвокатки Москаленко А.В. від імені ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

04.04.2018 адвокатка Москаленко А.В. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка) звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у м.Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19; ) (далі відповідач) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень (далі - ППР) від 05.01.2018:

№ форми Р про збільшення сум грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) на суму основного платежу 106075,98грн, штрафної санкції 26519,00грн;

№ форми Р про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму основного платежу 8839,67грн, штрафної санкції 2209,92грн;

№ форми ПС про застосування штрафної санкції у сумі 170,00грн.

Обґрунтовуючи зазначили, що позивачка не погоджується зі спірними рішеннями. Вважає їх неповними, надуманими і безпідставними.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 10.04.2018 прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив розглянути її у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 24.05.2018 вказаний вище суд залишив без задоволення клопотання представниці позивачки про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведенням судового засідання.

Ухвалою від 15 січня 2025 року суд прийняв до свого провадження адміністративну справу №826/5530/18, замінив відповідача у справі Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, утворене як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

27.01.2025 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням у задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржувані рішення прийняті з дотриманням вимог закону за невиконання позивчачкою податкових зобов`язань, що виникли внаслідок прощення банком частини її валютного кредиту.

Оскільки станом на 05.03.2025 від позивачки відповідь на відзив на адресу суду не надійшла, ухвалою від 05 березня 2025 року суд здійснив перехід у розгляді справи №826/5530/18 зі спрощеного в загальне позовне, розпочав підготовче провадження, продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою від 18 березня 2025 року суд задовольнив заяву вх. від вх.№4322/25 адвокатки Гордієнко Євгенії Володимирівни про її участь у відкритому підготовчому засіданні з використанням власних технічних засобів. 31 березня 2025 року ухвалою суд задовольнив заяву вх. від вх.№15592/25 адвокатки Панасюк Ксенії Сергіївни про її участь у відкритому підготовчому засіданні з використанням власних технічних засобів, а 07.04.2025 представниці відповідача Козарь Юлії Олександрівни.

07.04.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив з проханням позов задовольнити повністю. Обґрунтовуючи зазначено, що відповідач застосував закон з порушенням приписів Конституції України, не урахувавши рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 №4-рп/2008, 19.04.2000 №6-рп, 22.09.2005 №5-рп/2005, 29.06.2010 №17-рп/2010 та практики Європейського Суду з прав людини. Стверджує, що курсова різниця, на яку банк анулював борг позивачки, не є додатковим благом. Натомість є збитками. У гривневому еквіваленті кредит погашено згідно з курсом. Тому не було підстав для донарахування ПДФО та військового збору.

Під час підготовчого провадження суд долучив всі подані сторонами документи та відмовив у задоволенні клопотання представниці позивачки про залучення третьою особою АТ«СЕНС БАНК».

У відкритих судових засіданнях представниці сторін підтримали правові позиції, вказані в їх заявах по суті, та просили їх задовольнити. Заслухавши їх, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

21.08.2008 позивачка уклала з АКБСР "УКРСОЦБАНК" договір кредиту №10-29/6573, відповідно до умов якого банк надав їй кредитні кошти в розмірі 101250,00 доларів США (далі - Кредитний договір) зі сплатою 13,5 процентів річних і комісій у розмірі та порядку, що визначені в Додатку №1 до нього, на умовах повернення до 21.06.2020.

У пункті 2.7 Кредитного договору вказана черговість погашення заборгованості:

1) прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

2) прострочена заборгованість за комісіями;

3) прострочена заборгованість за Кредитом;

4) строкова заборгованість за нарахованими процентами;

5) строкова заборгованість за комісіями;

6) строкова заборгованість за Кредитом;

7) пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів;

8) штрафні санкції.

Згідно з п.2.8 вказаного Договору у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також у разі настання іншої події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Кредитора та яка не залежить від волі Сторін, Кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування Кредитом.

23.11.2015 позивачка уклала зі вказаним банком Договір про внесення змін до Кредитного договору до Додаток №1 до нього (графік погашення кредиту на 2016-2020роки). У ньому контрагенти констатували стан заборгованості на дату його укладення: за Кредитом 41138,79 дол.США, за процентами 3779,06дол.США. Згідно з п.2.1 змінили валюту Кредиту та перевели суму Кредиту із нарахованими процентами (вказані залишки боргу) в гривню. Відповідно до п.2.2.- така зміна виконана у спосіб надання Кредиту в сумі 1235240,88грн (при прогнозному курсі на міжбанківському валютному ринку України 27,50грн / 1дол.США.

Довідкою вказаного банку від 28.11.2016 №10.1-186/96-21054 підтверджено:

за період 21.05.2008-21.02.2011 позивачка сплатила борг за кредитом 13959,25дол.США (104597,05грн за курсом) та відсотки в сумі 37237,42дол.США (270401,50грн);

21.03.2011-18.06.2015 - позивачка сплатила борг за кредитом 46151,96дол.США (390154,50грн за курсом) та відсотки в сумі 31718,35дол.США (295923,50грн);

23.11.2015 відбулася конвертація кредитної заборгованості;

23.11.2015-08.06.2016 - позивачка сплатила борг за кредитом 645240,88грн та відсотки в сумі 3968,12грн.

24.11.2015 банк видав позивачці довідку №09.301-86/18764 про те, що в результаті реструктуризації боргу шляхом конвертації з іноземної в національну валюту за вказаним вище Кредитом, кредит в доларах США повністю погашений за рахунок купленої валюти на міжбанківському ринку України та водночас у позивачки виникли зобов`язання на національній валюті відповідно до додаткової угоди №1 від 23.11.2015 до Кредитного договору.

09.06.2016 вказаний банку видав позивачці довідку №301.1-186/5909 про те, що її зобов`язання за Кредитним договором виконані в повному обсязі.

14.11.2017 відповідач видав наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки позивачки, за наслідком якої виніс акт від 13.12.2017 №2612/26-15-42-02-12/ про її результати (далі Акт перевірки). У ньому, проаналізувавши вказані вище обставини, дійшов висновку про отримання позивачкою додаткового блага щодо прощеного банком основного боргу та у зв`язку з цим зафіксував порушення позивачкою вимог:

підп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України (далі ПК України) щодо неподання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

підп."а" п.176.1 ст.176, п.п.44.1, 44.3 ст.44 ПК України - не надано до перевірки Книги обліку доходів і витрат та документів для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

підп."д" підпункту 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України не задекларовано дохід у вигляді основної суми боргу, анульованого (прощеного) банком у 2016 році на суму 589311,00грн, відповідно занижене податкове зобов`язання з ПДФО за 2016 рік у сумі 106075,98грн;

занижено загальний річний оподатковуваний дохід за 2016 рік на загальну суму 338996,34 грн, занижено та не перераховано до бюджету податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 61019,90 грн;

підп.1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, що призвело до заниження та неперерахування до бюджету податкового зобов`язання з військового збору за 2016 рік у сумі 8839,67грн.

Зі вказаних підстав відповідач виніс оскаржувані ППР від 05.01.2018:

№ форми Р про збільшення сум грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 106075,98грн, штрафної санкції 26519,00грн;

№ форми Р про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму основного платежу 8839,67грн, штрафної санкції 2209,92грн;

№ форми ПС про застосування штрафної санкції у сумі 170,00грн.

Тому позивачка звернулася позовом до суду.

Для надання правової оцінки встановленим обставинам і фактам суд урахував таке.

Положеннями підп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до підп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Отже, ознакою доходу платника податку є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Відповідно до підп.163.1.1. п.163.1. ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з підп.164.2.14 п.164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, зокрема, відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Підпунктом "д" 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу. До таких додаткових благ віднесено основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до підп.168.2.1. п.168.2. ст.168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (підп.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК України).

Крім того, ч. 3 ст.549 Цивільного кодексу України визначає, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, додаткове благо визначається, як дохід, у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. У разі, якщо припиняються встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Однак сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 07.05.2015 на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" від 09.04.2015 №321-VIII підрозділ 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 8 такого змісту: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України "Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню", згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій, установлених у пункті 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, є не віднесення до додаткового блага платника податку і не включення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми, прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Курсова різниця обчислюється, серед іншого, як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Зазначені преференції застосовуються до всіх фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014, операції з прощення (анулювання) заборгованості за якими здійснювалися, починаючи з 01.01.2015.

Отже, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Зі вказаного приводу та аналізу норм закону Верховний Суд у справі №826/12628/18 щодо подібних обставин спору як за часом, змістом, так і за правовим регулюванням, ухваливши постанову від 11.07.2024, зауважив, що положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України є спеціальними по відношенню до вимог абзацу "д" підп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України. Також акцентував, що із-за колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 01.01.2015 боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не погашені до 01.01.2014 та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України. Застосування вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України. Зазначена правова позиція відповідає висновкам, викладеними у постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №826/12872/17 та постановах Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №640/4857/19, від 05.10.2023 у справі №520/13636/2020, від 20.03.2024 у справі №804/3608/18.

Верховний Суд у вказаній справі зауважив, що для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини. При вирішенні питання про можливість застосування преференцій щодо сплати податку на доходи фізичних осіб необхідно з`ясувати, чи відбулась зміна валюти зобов`язання на гривню, а також, чи є більшою різниця, що розрахована у відповідності до пункту 8 підрозділу І розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, яка не підлягає оподаткуванню, ніж сума боргу, що прощена кредитором позивачу. Якщо така різниця є меншою за розмір анульованого (прощеного) боргу, підстави стверджувати, що позивач внаслідок такого прощення отримав додаткове благо з настанням відповідних податкових наслідків відсутні.

Тому суд урахував, що договірні умови позивачки з банком, як зазначено вище, не передбачали прощення залишку кредиту, не погашеного до 01.01.2015, а полягали в зміні валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню. Сума боргу у валюті та у гривні на вказану дату не вважається додатковим благом позивачки, позаяк зміна курсу внаслідок загальновідомих обставин фінансової кризи, що сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, сприяла збільшенню зобов`язання позивачки у гривневому еквіваленті. При цьому грошовою одиницею України, згідно зі ст.99 Конституції України, є гривня. Тож істотна зміна офіційного курсу з дати укладення Кредитного договору та на дату анулювання (шляхом договірної зміни валюти кредиту з іноземної валюти на гривню) не мало наслідком фінансовий приріст доходу позивачки.

Як встановлено вище, анульований шляхом конвертації з іноземної в національну валюту борг сумою курсової різниці є меншим меншою за розмір анульованого (прощеного) боргу. То ж відсутні підстави стверджувати, що позивачка внаслідок такого анулювання отримала додаткове благо. Натомість її кредитні зобов`язання не припинені, а змінено валюту виконання, пор що укладений відповідний договір.

Оскільки донарахування спірними ППР є взаємопов`язаними та похідними від вказаних обставин, не обґрунтовані твердження відповідача щодо порушення позивачкою вимог закону неподанням відповідної декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, сплати ПДФО та військового збору, а також ненаданням Книг доходів і витрат.

Інші доводи та посилання сторін вказаних висновків не спростовують.

Тому суд дійшов висновку, що оскаржувані ППР протиправні та підлягають скасуванню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору, підтверджені квитанціє від 30.03.2018 №55885 на суму 1438,15грн, відповідно до ст.ст.132-139 КАС України підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 05.01.2018:

№ форми «Р» про збільшення сум грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 106075,98грн, штрафної санкції 26519,00грн;

№ форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму основного платежу 8839,67грн, штрафної санкції 2209,92грн;

№ форми «ПС» про застосування штрафної санкції в сумі 170,00грн.

2. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1438,15грн (одну тисячу чотириста тридцять вісім гривень п`ятнадцять копійок) стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, Україна, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 29.04.2025.