Справа № 380/18233/24
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 рокусправа № 380/18233/24
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати індексації різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 01.03.2018 по 05.09.2019 включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію різницю грошового забезпечення за період із 01.03.2018 по 05.09.2019 включно у розмірі 4446,78 грн на місяць та виплатити із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати індексації різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 06.09.2019 по 25.06.2021 включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію різницю грошового забезпечення за період із 06.09.2019 по 25.06.2021 включно у розмірі 4446,78 грн на місяць та виплатити із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачами в порушення вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення у спірний період не виплачувалась індексація грошового забезпечення в повному обсязі. Зазначає, що відповідачі протиправно не нарахували різницю між сумою індексації належної до виплати в березні 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, чим порушили право позивача на належне грошове забезпечення.

Ухвалою від 02.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.

У поданому суду відзиві відповідач1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду, а також зазначає, що відповідно до пункт 293 Положення № 1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. Також зазначає, що розмір підвищення грошового доходу позивача склав 4585 грн 18 коп. (12541,20 грн 7956,02 грн = 4585,18 грн). Сума індексації, що склалась у місяці підвищення доходу становить 4463 грн 15 коп. (в березні 2018 року прожитковий мінімум становив 1762 грн 00 коп., величина приросту індексу споживчих цін становила 253,3%, (1762,00*253,3/100=4463,15 грн)). Розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, а саме 122 грн 03 коп.(4585,18 грн - 4463,15 грн = 122,03 грн). Отже розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Відповідно до інформації відображеній в архівних відомостях особистих карток грошового забезпечення. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

У поданому суду відзиві відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що у лютому 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода нарахована та виплачена за січень 2018 року у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення за січень 2018 року (наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08.02.2018 № 101-ОС «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України в лютому-грудні2018 року») а у березні 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода нарахована та виплачена за лютий 2018 року у розмірі 1 % місячного грошового забезпечення за лютий 2018 року ( наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.03.2018 № 204-ОС «Про грошове забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України в березні 2018 року»). Зазначає, що відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної ОСОБА_1 індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме 4463,15 (1762,00х253,30/100) 4585,18= - 122,03 грн. У березні 2018 року сума, на яку збільшилося грошове забезпечення з урахуванням складових порівняно з лютим 2018 року є більшим ніж 4463,15 грн. Отже, у ОСОБА_1 індексація-різниця за період із 06.09.2019 по 25.06.2021 становитиме 0,00 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком від 04.07.2024 №69, яку долучено позивачем до матеріалів позовної заяви. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник позивача подав відповідь на відзив в якому зазначає, що питання про виплату позивачу так званої поточної індексації із листопада 2018 року, коли у листопаді 2018 року індекс споживчих цін перевищив 103% не є спірним у цій справі. Вважає,. Що розбіжність розрахунків позивача між розрахунками суми індексації - різниці відповідача у березні 2018 року полягає в тому, що відповідач заперечуючи проти позову маніпулює складовими грошового забезпечення право на які набув позивач у березні 2018 року, у той час як позивач доводить, що при порівнянні доходу березня і лютого 2018 року слід враховувати види грошового забезпечення у місяці їх виплати, а не місяць за який вони виплачені, оскільки врахуванню підлягає саме грошовий дохід, нарахований та виплачений у відповідному місяці, а не період за який вони виплачені. Також зазначає, що доводи в частині включення щомісячної додаткової грошової винагороди до доходу місяця її фактичної виплати ґрунтуються на висновках Верховного Суду згідно постанови від 14 липня 2021 року по справі № 240/12040/19 де Суд зазначив, що твердження судів, що отримана позивачем у березні 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода була нарахована та виплачена за лютий 2018 року, а отже не входить в грошове забезпечення за березень 2018 року, з якого позивачу нараховано пенсію, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки: такі доводи не були підставою для відмови позивачу в перерахунку пенсії; визначальне значення має саме факт виплати зазначеної допомоги в березні 2018 року, а не період, за який вона виплачена. Крім того вказує, що згідно з особистою карткою грошового забезпечення позивача за 2018 рік де видно, що у місяці підвищення у березні 2018 року розміру його посадового окладу, який збільшився з 1125, 00 грн на 5640, 00 грн, однак, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди з 60 відсотків (4726,35 грн) став 1 відсоток (78,77 грн) та розмір премії з 4893,75 грн став 1015,2 грн, що відповідно не супроводжувалося зростанням доходу позивача у березні 2018 року у порівнянні із лютим цього року.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у період:

- з серпня 2017 року по 05.09.2019 (наказ від 04.09.2019 №317-ОС) ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 );

- з 06.09.2019 по 25.06.2021 включно - Адміністрації ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ).

Згідно з Витяг з Наказу голови Державної прикордонної служби України від 25.06.2021 №587-ОС ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення прикордонного загону 25.06.2021.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2022, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2023 у справі №640/18054/22, Адміністрацією ДПС України нараховано та виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) на загальну сум 43 855,22 грн, що підтверджується Довідкою-Розрахунок від 06.11.2023 №112 та випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення за 2018 2021 роки слідує, що у період із березня 2018 року по червень 2021 року як ІНФОРМАЦІЯ_4 , так і Адміністрація ДПС України нараховували та виплачували ОСОБА_1 поточну індексацію з урахуванням березня 2018 року, як місяця обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін, виплату якої проводили починаючи із грудня 2018 року.

11.06.2024 до Південного регіонального управління скеровано адвокатський запит, в якому просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію різницю у сумі 4446,78 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 05.09.2019 включно.

У відповідь на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомило листом від 02.07.2024 № 09/В-166/163 про відсутність підстав для задоволення запиту, оскільки нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у вказаному періоді проводилося відповідно до вимог чинного законодавства.

10.06.2024 до Адміністрації ДПС України скеровано адвокатський запит, в якому просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію різницю у сумі 4 446,78 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 25.06.2021 включно.

У відповідь на адвокатський запит Адміністрація ДПС України листом від 12.07.2024 №09/45108-24-Вих повідомила про відсутність підстав для задоволення запиту, оскільки згідно з Довідки-розрахунку від 04.07.2024 №69 індексація-різниця ОСОБА_1 становить 00,00 грн. Адміністрація ДПС України зазначила, що розмір грошового забезпечення позивача у березні 2018 року перевищує у порівнянні із лютим цього року на 4 585,18 грн, оскільки у лютому 2018 року грошове забезпечення становило 7 956,02 грн, а у березні цього року 12 541,20 грн, що (розмір підвищення) перевищує розмір індексації у березні 2018 року, умовний розмір якої мав становити 4463,15 грн. До таких висновків Адміністрація ДПС України дійшла внаслідок того, що щомісячна додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 889 виплачувалась за попередній місяць у поточному. Як наслідок відповідач до грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року включає виплачену позивачу у березні 2018 року щомісячну додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 у сумі 78,77 грн. та приходить до висновку, що розмір грошового забезпечення у лютому 2018 року був меншим на 4 585,18 грн. у порівнянні із березнем цього року.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплата індексації-різниці грошового забезпечення, тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Щодо строку звернення до суду.

Позивач звернувся до суду із вимогою нарахувати та виплатити індексацію яка є складовою грошового забезпечення.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд неодноразово, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Зокрема аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22, від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22, від 03.08.2023 у справі 280/6779/22 та від 26.10.2023 у справі 380/653/23.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-ІХ (далі - Закон № 2352-ІХ) внесені зміни, зокрема до статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Закон № 2352-ІХ набрав чинності 19.07.2022, відтак до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема у постанові Верховного Суду від 25.04.2023 року у справі №380/15245/22.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон України № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закон України № 2011-XII).

Преамбулою Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-XII) встановлено, що вказаний Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

У статті 1 Закону України № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини другої статті 5 Закону України № 1282-XII).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону України №1282-XII).

До спірних правовідносин суд також застосовує положення пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі Порядок №1078), згідно з яким підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац восьмий пункту 4 Порядку №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд при розгляді справи, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18.

Надаючи оцінку аргументам позивача про наявність у нього права на отримання так званої індексації-різниці, суд виходить з такого.

Відповідно до абзаців третього п`ятого пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

У постанові від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21 Верховний Суд виснував, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці.

Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Системний аналіз пункту 1, абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців третього, четвертого Порядку № 1078 дають суду підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має остання право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 30.11.2023 у справі № 420/5384/23.

Суд встановив, що у спірний період відповідачі не нараховували та не виплачували позивачу індексацію-різницю та вказані обставини відповідачі не заперечили.

Суд зазначає, що з огляду на абзац четвертий пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, для застосування вищенаведених положень Порядку № 1078 та встановлення наявності/відсутності у позивача права на індексацію-різницю, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаних постановах, суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення другого абзацу п`ятого пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Визначаючи суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків), взято за основу величину приросту індексу споживчих цін 253,3%, правильність чого підтверджується листом Мінсоцполітики від 28.09.2021 № 5211/0/290-21/51.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділена на 100%, тобто 1762,00 грн * 253,30% / 100% = 4463,15 грн.

З метою визначення у позивача права на індексацію-різницю, суд встановив, що дохід позивача у лютому та березні 2018 року відображений у архівних відомостях особистої картки грошово забезпечення за 2018 рік і включає такі складові у лютому 2018 року (без урахування компенсації 2268,65 грн.) які не мають разового характеру:

- посадовий оклад - 1125 грн;

- оклад за військове звання 135 грн

- надбавка за вислугу років 504 грн;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 882 грн;

- таємність 168,75 грн;

- надбавка за особливі умови служби 168,75 грн;

- премія 4893,75 грн;

- щомісячна грошова винагорода 4726,35 грн, що разом становить дохід у цьому місяці 12603,6 грн.

Нарахований та виплачений дохід позивача за березень 2018 рік включав такі види грошового забезпечення у цьому місяці:

- посадовий оклад - 5640 грн;

- оклад за військове звання 1480 грн ;

- надбавка за вислугу років 3560 грн;

- таємність 846 грн; - премія 1015,2 грн;

- щомісячна грошова винагорода 78,77 грн., що разом становить дохід у цьому місяці 12 619,97 грн.

Отже, підвищення доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року у зв`язку із підвищенням на законодавчому рівні посадових окладів у березні 2018 року військовослужбовцям згідно постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 відбулося на 16,37 грн (грошовий дохід березень у сумі 12 619,97 грн відняти грошовий дохід у лютому у сумі 12 603,6 грн).

При цьому, проіндексований дохід позивача у лютому 2018 року, з урахуванням січня 2008 року, як місяця обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін становив 16862,35 грн. (дохід лютого у сумі 12603,6 грн. додати індексацію за лютий 4258,75 грн.) що підтверджується у відповіді АДПСУ із довідкою розрахунком № 112 від 06.11.2023.

У листі від 12.07.2024 №09/45108-24-Вих Адміністрація наголошує, що розмір грошового забезпечення позивача у березні 2018 року перевищує у порівнянні із лютим цього року на 4 585,18 грн, оскільки у лютому 2018 року грошове забезпечення становило 7 956,02 грн, а у березні цього року 12 541,20 грн, розмір підвищення перевищує розмір індексації у березні 2018 року, умовний розмір якої мав становити 4463,15 грн.

Відповідно до положень Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Розмір підвищення грошового доходу військовослужбовців у березні 2018 року став незначним (16,37 грн), оскільки 12.03.2018 Адміністрацією ДПС України видано наказ №204-ос «Про грошове забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України в березні 2018 року», відповідно до п. 4 якого надано право начальникам регіональних, начальникам (командирам) органів ДПС України, ректору Національної академії преміювати військовослужбовців (крім курсантів з числа осіб, які не проходили військову службу до зарахування на навчання) в розмірах, що дадуть можливість з урахуванням виплат, зазначених у п. 2 цього наказу, забезпечити рівень місячного грошового забезпечення, яке отримали військовослужбовці в лютому 2018 року, без урахування виплати щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року (тобто в березні 2018 року у розмірі 1 %).

При цьому, підпунктом 11 пункту 2 вказаного наказу визначено начальникам регіональних управлінь, начальникам (командирам) органів ДПС України, ректору Національної академії забезпечити виплату у березні 2018 року, зокрема щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 1 відсотка грошового забезпечення за лютий 2018 року.

Відтак, Адміністрація Державної прикордонної служби України визначили виплатити військовослужбовцям грошовий дохід у березні 2018 року на рівні грошового доходу (грошового забезпечення) фактично виплаченого у лютому цього року, а значить без фактичного зростання доходу у березні 2018 року у порівнянні із лютим цього року.

З огляду на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася військовослужбовцям до березня 2018 року у розмірі 60 відсотків, наказом Адміністрації ДПС України №204-ос у п. 2 було визначено виплату такої у березні 2018 року здійснити лише у розмірі 1 відсотка, щоб розмір місячного грошового забезпечення (грошового доходу) військовослужбовців у березні 2018 року був на рівні місячного грошового забезпечення (грошового доходу) військовослужбовців у лютому 2018 року з огляду на те, що було підвищено посадові оклади на законодавчому рівні згідно з постанови КМУ № 704.

Згідно з особистою карткою грошового забезпечення позивача за 2018 рік видно, що у місяці підвищення у березні 2018 року розміру його посадового окладу, який збільшився з 1125, 00 грн на 5640, 00 грн, однак, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди з 60 відсотків (4726,35 грн) став 1 відсоток (78,77 грн) та розмір премії з 4893,75 грн став 1015,2 грн, що відповідно не супроводжувалося зростанням доходу позивача у березні 2018 року у порівнянні із лютим цього року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали вимоги абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та, починаючи з 01.03.2018 не виплачували позивачу індексацію грошового забезпечення в фіксованому розмірі, що свідчить про допущення протиправної бездіяльності.

Як зазначалось вище сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року становить 4463,15 грн.

Із огляду на те, що як зазначено вище підвищення доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року відбулося на 16,37 грн, а сума можливої індексації грошового забезпечення за березень 2018 року становить 4463,15 грн, то сума можливої індексації грошового забезпечення перевищує розмір підвищення доходу.

Таким чином, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 ОСОБА_1 набув право із березня 2018 року на отримання індексації-різниці в сумі 4446,78 грн (сума можливої індексації 4463,15 грн відняти суму підвищення доходу 16,37 грн).

Відтак, починаючи з березня 2018 року індексація різниця у сумі 4446,78 грн, з урахуванням абзацу 3, 4, пункту 5 Порядку № 1078 мала б нараховуватись та виплачуватись ОСОБА_2 із березня 2018 року по 25.06.2021 включно, оскільки у період із березня 2018 року до дня звільнення позивача не відбувалось підвищення посадових окладів військовослужбовців на законодавчому рівні і такий, що встановлено з архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення позивача за 2018 2021 роки, відповідно до яких посадовий оклад нараховувався та виплачувався із розрахунку прожиткового мінімуму на 01 січня 2018 року.

Разом з тим, 31.05.2017 Кабінет Міністрів України посилив соціальний захист військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу, які звільняються зі служби, а також членів їх сімей та вніс зміни до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 року №375 Про внесення змін до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових нагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового та начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам звільненим зі служби, для відшкодування утриманих сум ПДФО з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Таким чином, нарахування та виплату позивачу слід проводити з врахуванням п.2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Оскільки позивач під час проходження військової служби проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні і отримував грошове забезпечення із фондів грошового забезпечення у період із серпня 2017 року по вересень 2019 року у ІНФОРМАЦІЯ_5 , а у період із вересня 2019 року по червень 2021 року у Адміністрації Державної прикордонної служби України, то позовні вимоги сформовані за відповідні періоди саме до належних відповідачів.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Щодо судових витрат, а саме судового збору, позивач згідно з нормами ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати індексації різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 01.03.2018 по 05.09.2019 включно.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ : НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію різницю грошового забезпечення за період із 01.03.2018 по 05.09.2019 включно у розмірі 4446,78 грн на місяць та виплатити із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.

4. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати індексації різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 06.09.2019 по 25.06.2021 включно.

5. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію різницю грошового забезпечення за період із 06.09.2019 по 25.06.2021 включно у розмірі 4446,78 грн на місяць та виплатити із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 28.04.2025.

СуддяКоморний Олександр Ігорович