Справа № 520/540/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Справа № 520/540/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТО» до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить (з урахуванням уточнених вимог від 16.01.2025): - визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради, яка полягає у не здійсненні державної реєстрації права оренди земельної ділянки під кадастровим номером :11:002:0034, за адресою: м. Харків, вулиця Гвардійців Широнінців, 54, на підставі договору оренди землі № 7538/04 від 30.04.2004; - зобов`язати Харківську міську раду вчинити дії, щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки під кадастровим номером :11:002:0034, за адресою : м. Харків, вулиця Гвардійців Широнінців, 54, на підставі договору оренди землі № 7538/04 від 30.04.2004, із зазначенням актуальної інформації про орендаря земельної ділянки, ОСОБА_1 ; - вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що після продажу нерухомого майна (нежитлової будівлі літ. "Б-1"), розташованого на орендованій земельній ділянці, у 2006 році право оренди мало перейти до нового власника, ОСОБА_1 . Однак Харківська міська рада не внесла відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, через що ТОВ "ВІТО" продовжує обліковуватися як орендар і сплачувати орендну плату за земельну ділянку, якою ТОВ "ВІТО" не користується з моменту продажу майна. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.

Відповідачем подано до суду відзив, який містив заперечення на позов. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що на момент продажу нерухомості у 2006 році право оренди не було зареєстроване відповідно до законодавства, яке набрало чинності пізніше (з 1 січня 2013 року), і тому не могло перейти до нового власника. Просить у позові відмовити.

Відповідачем подано до суду заперечення, покликається на те, що належним відповідачем у справі має бути Департамент земельних відносин, оскільки саме до нього позивач адресував звернення. Відповідь на нього була надана в межах строків, визначених Законом України «Про звернення громадян». Щодо користування земельною ділянкою по вул. Гвардійців-Широнінців, 54 у м. Харкові, право оренди на момент відчуження нерухомого майна не було зареєстроване належним чином, тому воно не перейшло новому власнику. Верховний Суд підтверджує застосування відповідних норм земельного законодавства у таких випадках.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення, покликається на те, що Харківська міська рада не надала доказів направлення відповіді ТОВ «ВІТО» на звернення від 04.10.2024. Відсутні підтвердження реєстрації вихідної кореспонденції. Також міська рада не здійснила державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за договором оренди від 30.04.2004, переклавши цей обов`язок на попереднього власника. Це унеможливлює реєстрацію договору та порушує права позивача. ГУ ДПС у Харківській області підтвердило, що інформація про зміну власника від міської ради не надходила, а ТОВ «ВІТО» змушене сплачувати орендну плату без реального користування ділянкою.

Ухвалою суду від 20.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 20.02.2025 залучено в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ВІТО до Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 .

Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням XVIII сесій Харківської міської ради ХXIV скликання від 24.12.2003 № 269/03 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів" було надано ТОВ «ВІТО» в оренду земельну ділянку за адресою: місто Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 54, загальною площею 0,0116 га.

30.04.2004 між Харківською Міською радою та ТОВ «ВІТО» був укладений договір оренди землі для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів на земельній ділянці за адресою місто Харків вул. Гвардійців Широнінців, 54 від 30.04.2004 № 7538/04 та ареєстрований у Харківський регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних рисунках в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга 4) від 30.04.2004 за №7538/04 (копія договору оренди землі додається)

Відповідно до договору оренди землі п.1.2. Земельна ділянка надається в оренду строком до 01.01.2028 року для будівництва торговельного павільйону (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та її подальшої експлуатації. Будівництво виконати до 01.12.2005.

В 2005 році ТОВ «ВІТО» побудувало та ввело в експлуатацію нежитлову будівлю літ. «Б-1» за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 54, загальною площею 52,8 кв.м. та отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого 21.09.2005 Виконавчим комітетом Харківської міської ради.

На запит ТОВ «ВІТО» Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради, відповіло, що документ про право власності на нерухоме майно за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 54 літ. «Б-1», зареєстроване за ТОВ «ВІТО» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.10.2005; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8579690, виданий КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 10.10.2005, реєстраційний номер 12340386, номер запису 6032 в книзі 1 (нерухоме майно відчужене).

27.07.2006 на підставі договору купівлі-продажу між ТОВ «ВІТО» та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за №3139, було здійснено перехід права власності на будівлю літ. «Б-1» в АДРЕСА_1 .

Вдруге право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1» в АДРЕСА_1 перейшло за договором купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №3487 від 13.10.2006 року від гр. ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Земельна ділянка, кадастровий номер :11:002:0034 площею 0,0116га використовується виключно для обслуговування нежитлової будівлі-магазину літ. «Б-1» загальною площею 52,8 кв.м., по АДРЕСА_1 . Також нежитлова будівля літ. «Б-1» знаходиться в межах земельної ділянки згідно договору оренди землі №7538/04 від 30.04.2004.

Прошу Суд звернути увагу, що ТОВ "ВІТО" наразі не є власником нерухомого майна нежитлової будівлі літ. «Б-1», яке розташоване на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:002:0034 та не користується і не має можливості користуватися ні земельною ділянкою ні об`єктом нерухомого майна.

Ha теперішній час, земельною ділянкою (кадастровий номер :11:002:0034) площею 0.0116га., користується ОСОБА_3 , в рамках договору оренди землі від 30.04.2004 № 7538/04, який є чинним, оскільки ОСОБА_1 , є власником нежитлової будівлі літ. «Б-1» в АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу, р 3487, від 13.10.2006, засвідченого приватним нотаріусом Коссе Л.М., ХМНО та в силу припису ч.2.ст. 120 ЗК України.

20.05.2024 ТОВ «ВІТО» звернулося до Харківської міської Ради з проханням переоформити на ОСОБА_1 , власника нежитлової будівлі, право оренди землі за договором оренди від 13.04.2004 земельну ділянку площею 0,0116 га, кадастровий номер :11:002:0034 для обслуговувания нежитлової будівлі «Б-1» (магазин).

19.06.2024 за №4204/0/225-24 ТОВ «ВЙФО» отримало відповідь від департаменту земельних відносин Харківської міської ради, в якій було зазначено, що для вирішення питання, необхідно надати акт обстеження земельної ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, довідку ДПІ про відсутність заборгованості перед бюджетом з орендної плати за землю.

ТОВ "ВІТО" наразі не є власником нерухомого майна нежитлової будівлі літ. «Б-1», яке розташоване на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:002:0034, тому не має можливості надавати акт обстеження земельної ділянки або інші документи, які підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна, оскільки це суперечить фактичному стану речей.

ТОВ «ВІТО» і досі обліковується в ГУ ДПС У Харківській області, як платник орендної плати за землю згідно з договору оренди землі від 30.04.2004 № 7538/04.

Однак, змінити вказану інформацію ТОВ «ВІТО» не має можливість, оскільки Харківська міська рада не внесла відповідні зміни сторони в договорі оренди землі №7538/04 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зокрема, новий власник, ОСОБА_1 , не був зазначений як орендар, а реєстраційні дані договору оренди землі залишилися не оновленими.

В наслідок чого податковий орган вважає стороною договору оренди землі ТОВ «ВІТО» та продовжує обчислювати як суб`єкт оподаткування згідно діючого договору оренди землі № 7538/04 від 30.04.2004 та нараховувати орендну плату вказану в умовах договору № 7538/04 від 30.04.2004.

ТОВ "ВІТО" вкотре звернулося з листом №71 від 04.10.2024 до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради з вимогою вжити заходи, шляхом подання до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно, щодо внесення зміни до державного реєстру речових прав, а саме інформацію про державну реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки, а саме договору, оренди землі № 7538/04 від 30.04.2004, зі зазначенням орендарем земельної ділянки, (кадастровий номер :11:002:0034), яка розташована за адресом: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

На сьогоднішній день Харківська міська рада не надала відповіді на звернення ТОВ "ВІТО", що порушує вимоги статті 20 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до якої звернення громадян мають розглядатися у встановлені законом терміни.

Згідно із зазначеною статтею, розгляд звернення повинен бути здійснений у строк не більше одного місяця з дня його отримання, а у випадках, що не потребують додаткового вивчення, не пізніше 15 днів. У разі неможливості вирішення питання в установлений місячний термін, громадянин має бути письмово поінформований про подовження терміну, який не може перевищувати 45 днів.

Відсутність відповіді Харківської міської рада на звернення ТОВ «ВІТО» за №71 від 04.10.2024 є порушенням закону та підставою для звернення до суду, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі за текстом - Закон №393/96-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За визначеннями, наведеними у статті 3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з статтею 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Водночас, як наведено Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі № 813/3059/16: за приписами статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VІ цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161- XIV, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 16 вище згаданого Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів;

Частиною 5 статті 6 Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки здійснюється за заявою орендодавця, яка складається в електронній формі, до якої додаються примірник зазначеного договору, а також засвідчені орендодавцем копії документів, що посвідчують право постійного користування, емфітевзису.

Згідно Закону від 01.07.2004 № 1952-IV (Редакція станом на 15.11.2024) «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 2) Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження;

Згідно п. 3 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником є:

- власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи у разі подання документів для державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;

- орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав;

Також, ст. 28 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені особливості державної реєстрації прав на земельні ділянки державної та комунальної власності

Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування.

До особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

У разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. З моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною другою статті 120 ЗК України.

Відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, не припиняє договору оренди в цілому, а має місце автоматична заміна сторони у такому зобов`язанні на підставі частини третьої статті 7 Закону України "Про оренду землі".

У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.

Отже, перехід права оренди при відчуженні нерухомості, відповідно до статті 120 Земельного кодексу України (ЗК України), у разі набуття права власності на будівлю, розташовану на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, до набувача переходить право користування цією ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Стаття 7 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що до особи, якій перейшло право власності на будівлю, розташовану на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди цієї ділянки.

Щодо Державної реєстрації права оренди згідно зі статтею 125 ЗК України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту його державної реєстрації. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який набрав чинності з 1 січня 2013 року, встановлює обов`язковість державної реєстрації речових прав, включаючи право оренди.

Щодо реєстрації договору оренди 2004 року, договір оренди землі № 7538/04 від 30.04.2004 був зареєстрований у встановленому на той час порядку, що підтверджує його дійсність на момент укладення та на момент продажу нерухомості у 2006 році. Отже, право оренди ТОВ "ВІТО" було чинним і, відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 7 Закону "Про оренду землі", мало перейти до нового власника нерухомості ( ОСОБА_1 ) у 2006 році.

Щодо обов`язку Харківської міської ради щодо реєстрації, як орендодавець і розпорядник земельної ділянки комунальної власності, Харківська міська рада зобов`язана забезпечити належне оформлення прав на земельну ділянку, включаючи оновлення даних у Державному реєстрі речових прав після набрання чинності Законом про державну реєстрацію у 2013 році.

Пункт 2.15 Положення про оренду землі у м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 17.04.2019 № 1554/19, передбачає, що Департамент земельних відносин Харківської міської ради має звертатися до суб`єктів державної реєстрації для внесення відомостей про речові права на земельну ділянку.

Щодо доводів Харківської міської ради на те, що право оренди не було зареєстроване на момент відчуження у 2006 році відповідно до законодавства, яке набрало чинності у 2013 році, є необґрунтованим. У 2006 році діяли інші вимоги до реєстрації, які були виконані ТОВ "ВІТО" під час укладення договору оренди у 2004 році. Крім того, Харківська міська рада як сторона договору та розпорядник землі мала обов`язок актуалізувати дані після 2013 року, чого не було зроблено.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі набуття права власності на нерухоме майно новий власник нерухомого майна набуває право оренди земельної ділянки, на якій воно розміщене, за чинним договором оренди, а не в порядку повторного надання земельної ділянки. При цьому зміна орендаря відбувається в силу прямої вказівки закону (Постанова ВП ВС від 25 лютого 2020 року у справі № 922/510/19).

Враховуючи зазначене, у межах розгляду цієї адміністративної справи насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача. При цьому необхідно зазначити, що обов`язковою ознакою порушення права особи є його припинення, зміна або встановлення неможливості реалізації.

Реалізація особою права на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження будь-яких рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не покладає на суд беззаперечного обов`язку щодо надання такого захисту безвідносно до змісту позовних вимог та наявності спірних публічно-правових правовідносин.

Тобто, питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог позивача, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та суб`єктом владних повноважень, протиправне рішення якого, на суб`єктивну думку позивача, порушило його право.

Суд звертає увагу, що бездіяльність Харківської міської ради щодо невнесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :11:002:0034 є протиправною. Це порушує права ТОВ "ВІТО", яке змушене нести фінансові витрати, сплачуючи орендну плату за ділянку, якою не користується з 2006 року. Відповідно до чинного законодавства, право оренди мало перейти до ОСОБА_1 як нового власника нерухомості, а Харківська міська рада зобов`язана забезпечити належну реєстрацію цього права.

Разом з тим, завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені норми законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльність Харківської міської ради, яка полягає у не здійсненні державної реєстрації права оренди земельної ділянки під кадастровим номером :11:002:0034, за адресою: м. Харків, вулиця Гвардійців Широнінців, 54, на підставі договору оренди землі № 7538/04 від 30.04.2004 та зобов`язати Харківську міську раду розглянути заяву, щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки під кадастровим номером :11:002:0034, за адресою : м. Харків, вулиця Гвардійців Широнінців, 54, на підставі договору оренди землі № 7538/04 від 30.04.2004, із зазначенням актуальної інформації про орендаря земельної ділянки, ОСОБА_1 . Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо належності відповідача, суд зазначає таке.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 686/20282/21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17).

Отже, у справі про необхідність вчинення дій щодо реєстрації договору відповідачем має бути сторона договору, яка відмовляється вчинить відповідну дію, чим на думку позивача порушує його права.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 80 ЗК України суб`єктом права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За приписами частини п`ятої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

За наведеного можна зробити висновок, що належним відповідачем у є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що згідно із законом здійснює від імені територіальної громади правомочності власника цієї земельної ділянки.

Не змінює складу сторін у такому спорі рішення органу місцевого самоврядування про уповноваження виконавчого органу на вчинення делегованих виконавчим органам відповідних рад повноважень, адже в силу цього уповноваження представник не набуває правомочносте власника земельної ділянки.

З огляду на викладене вище, ураховуючи характер спірних правовідносин, суд прийшов переконання про те, що у цій справі належним відповідачем є територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування Харківської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене вище суд прийшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

У відповідності до ст. 139 КАС України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТО» до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради, яка полягає у не здійсненні державної реєстрації права оренди земельної ділянки під кадастровим номером :11:002:0034, за адресою: м. Харків, вулиця Гвардійців Широнінців, 54, на підставі договору оренди землі № 7538/04 від 30.04.2004.

Зобов`язати Харківську міську раду розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТО», щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки під кадастровим номером :11:002:0034, за адресою: місто Харків, вулиця Гвардійців Широнінців, 54, на підставі договору оренди землі № 7538/04 від 30.04.2004, із зазначенням актуальної інформації про орендаря земельної ділянки.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Харківської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТО» судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю ВІТО, місцезнаходження місто Харків, проспект Тракторобудівників, будинок №105Г-1, ;

відповідач Харківська міська рада, місцезнаходження місто Харків, майдан Конституції, будинок №7, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Повне судове рішення складено та підписано суддею 28.04.2025.

Суддя М. І. Садова