Справа № 548/2049/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 р.Справа № 548/2049/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 05.03.2025 (головуючий суддя І інстанції: Коновод О.В.) по справі № 548/2049/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову серії ЕНА №2965477 від 02.09.2024, винесену інспектором ВП №2 м. Хорол Лубенського району Полтавської області ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Рудь С.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що керував транспортним засобом з причіпом в стані крайньої необхідності, а саме з метою його прибирання з проїжджої частини, оскільки він заважав руху транспорту. Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 05.03.2025 позов задоволено.

Скасовано постанову серії ЕНА №2965477 від 02.09.2024, винесену інспектором ВП №2 м. Хорол Лубенського району Полтавської області ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Рудь С.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області (далі відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що факти порушення позивачем вимог законодавства, а саме керування транспортними засобами особою, яка позбавлена такого права, керування транспортним засобом з причіпом, на якому не працювали покажчики поворотів, стоп-сигнали, габаритні ліхтарі є доведеними.

Судом першої інстанції не враховано, що строк, на який особу позбавлено керування слід відліковувати з дати набрання судовим рішенням законної сили, а не з дати його прийняття. Враховуючи, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.08.2023 у справі № 504/976/23 набрало законної сили 18.01.2024, тому строк, на який позивача позбавлено права керування спливає 18.01.2025, як наслідок станом час прийняття спірної постанови 02.09.2024 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами.

Крім того, позивачем і не заперечувався факт керування транспортним засобом з причіпом, на якому не працювали покажчики поворотів, стоп-сигнали, габаритні ліхтарі, що свідчить про порушення ним п. 31.4.33 «а» ПДР України. Проте суд першої інстанції залишив вказані обставини поза увагою.

З урахуванням наведеного вважає, що спірна постанова прийнята інспектором поліції правомірно, а отже не підлягає скасуванню.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 02.09.2024 інспектором ВП №2 м. Хорол Лубенського району Полтавської області ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Рудь С.С. складено постанову серії ЕНА № 2965477, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн (а.с. 26).

Згідно постанови, 02.09.2024 о 14:25 у м. Хорол по вул. Небесної Сотні (Леніна) 64, водій керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vito 111 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування від 18.01.2024 терміном на 1 рік Комінтернівським райсудом, був не пристебнутий ременем безпеки, буксирував причіп ПР д.н.з. НОМЕР_2 , на якому не працювали покажчики поворотів, стоп-сигнали, габаритні ліхтарі та не мав при собі реєстраційного документу на причіп, чим порушив п. 2.1. «а», п. 2.3. «в», п. 2.1. «б», п. 31.4.3 «а» ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачені частинами 1, 4 ст. 126, частинами 1, 5 ст. 121 КУпАП.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано стягнення в межах ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем вчинення позивачем правопорушень, за які останнього притягнуто до адміністративної відповідальності спірною постановою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.10. ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.1. «а», «д» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з п. 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до п. 31.4.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Частинами 1, 5 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частинами 1, 4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення позивачем порушень ПДР України відповідачем надано суду DVD-RW диск з відеозаписами з відеореєстратору та бодікамери.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що наведеними доказами не підтверджується наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими, такими, що зроблені без належного дослідження доказів у справі.

Так, відеозаписом зафіксовано рух транспортного засобу Mercedes-Benz Vito 111 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом ПР д.н.з. НОМЕР_2 , на якому не працювали покажчики поворотів, стоп-сигнали, габаритні ліхтарі.

Під час спілкування з інспектором поліції, позивач зазначав, що не має реєстраційного документу на причіп.

Крім того, під час перевірки посвідчення водія, працівником поліції встановлено, що позивача позбавлено права керування ТЗ терміном на 1 рік на підставі постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.08.2023 у справі № 504/976/23.

Щодо несправностей причепа.

Відеозаписом підтверджується рух транспортного засобу з причепом, який має несправності покажчиків поворотів, стоп-сигналів та габаритних ліхтарів. Наявність таких недоліків не заперечується також позивачем.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, становлять дії водія щодо керування транспортним засобом, який:

- має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється;

- переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.6 ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:

а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю;

б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;

в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма;

г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

Отже, перелік несправностей транспортного засобу, за яких забороняється їх подальший рух є вичерпним.

З відеозапису вбачається, що позивач керував транспортним засобом з причепом, який має несправності покажчиків поворотів, стоп-сигналів та габаритних ліхтарів у світлу пору доби з достатньою видимістю.

Натомість, доказів наявності несправностей транспортного засобу з якими відповідно до встановлених правил експлуатація забороняється відповідачем не надано.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що несправність освітлювальних приладів транспортного засобу в світлу пору доби, за умови належної видимості, не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Щодо порушення позивачем п. 2.1. «д» ПДР України колегія суддів зазначає, що належними доказами у справі підтверджено та не спростовується позивачем, що на вимогу працівника поліції Потапенко В.В. не надав реєстраційний документ на причіп.

Разом з тим, водій має своїм обов`язком пред`явити на вимогу поліцейського, в тому числі реєстраційний документ на ТЗ.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо доводів скаржника про керування позивачем ТЗ з не пристебнутим ременем безпеки.

Дослідивши відеозаписи, колегія суддів зазначає, що вони не фіксують рух транспортного засобу Mercedes-Benz Vito під керуванням позивача, не пристебнутого ременем безпеки.

Водночас, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП полягає у не пристебненні водія ременем безпеки саме під час руху транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не доведення відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про правомірне притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП.

Як вже зазначалось, факт керування 02.09.2024 ОСОБА_1 транспортним засобом визнається позивачем та підтверджується відеозаписами на диску DVD-RW.

Колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідачем, за результатами перевірки документів водія, а також відповідної бази даних осіб, які позбавлені права керування транспортними засобами, встановлено, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керувати транспортними засобами строком на 1 рік на підставі постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.08.2023 у справі № 504/976/23, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду 18.01.2024.

Вказаним рішенням суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції вважав, що річний строк, на який позивача позбавлено права керування ТЗ слід відліковувати з дати прийняття постанови суду 03.08.2023. Таким чином, станом на час складання постанови (02.09.2024) річний строк сплинув, як наслідок, ОСОБА_1 правомірно керував автомобілем.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що постанова суду першої інстанції набрала законної сили 18.01.2024 за наслідками прийняття постанови Одеського апеляційного суду від 18.01.2024 у справі № 504/976/23, отже саме з цієї дати відліковується річний строк, на який позивача позбавлено права керування та закінчується 18.01.2025.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що на час винесення оскаржуваної постанови 02.09.2024 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем.

Доводи позивача щодо керування ТЗ в стані крайньої необхідності, а саме з метою його прибирання з проїжджої частини, оскільки він заважав руху транспорту колегія судів вважає такими, що не свідчать про звільнення останнього від обов`язку дотримання ПДР та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Твердження позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що відеозапис не фіксує рух транспортного засобу саме під його керуванням колегія суддів вважає помилковими, оскільки сам позивач як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції визнає факт такого керування, крім того з відеозапису з відеореєстратору вбачаються вищенаведені обставини.

Отже, факт порушення пп. "а " п. 2.1 ПДР України, а саме 02.09.2024 керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який з 18.01.2024 позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік, є доведеним, а тому відповідачем правомірно притягнуто останнього за ч. 4 ст. 126 КУпАП до адміністративної відповідальності .

З урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що спірна постанова в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частинами 1, 5 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

В свою чергу, постанова від 02.09.2024 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 1, 4 ст. 126 КУпАП прийнята відповідачем правомірно, в межах повноважень та у спосіб, встановлені чинним законодавством України.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив матеріали справи, невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Судом встановлено, що до позивача за вчинені порушення застосовано санкцію, передбачену ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, отже відсутні підстави для направлення справи про адміністративне правопорушення для продовження розгляду до органу поліції для перегляду постанови та обрання іншої санкції.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 605,60 грн, що підтверджується квитанцією.

Враховуючи, що апеляційна скарга судом задоволена частково, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 302,80 грн (605,50 грн/2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 05.03.2025 по справі № 548/2049/24 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №2965477 від 02.09.2024, винесену інспектором ВП №2 м. Хорол Лубенського району Полтавської області ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Рудь С.С. в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 1, 5 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частинами 1, 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області (, вул. Матвійчука Юліана, 83, м. Полтава, 36014) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц О.В. Присяжнюк