Справа № 160/4907/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2025 року Справа №160/4907/25
14 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява позивача-1: ОСОБА_1 , в своїх інтересах та інтересах позивача-2: ОСОБА_2 , позивача-3: ОСОБА_3 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Кам`янської міської ради (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Департаменту соціальної та ветеранської політики Кам`янської міської ради, щодо відмови ОСОБА_1 та її малолітнім дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у виплаті допомоги на проживання внутрішньо перемішеним особам з 01 вересня 2024 року, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо перемішеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Департамента соціальної та ветеранської політики Кам`янської міської ради від 23.10.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 та її малолітнім дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у виплаті допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 вересня 2024 року, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам»;
- зобов`язати Департамент соціальної та ветеранської політики Кам`янської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та її малолітнім дітям ОСОБА_2 та Нікіті допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 вересня 2024 року, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача про відмову позивачу та її дітям у виплаті допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Позивач стверджує, що надала достатній обсяг документів та відповідає умовам для призначення спірної допомоги, в зв`язку з чим відмова відповідача у призначенні такої допомоги є протиправною.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/4907/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4907/25, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
13 березня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що позивач приховала відомості про свого чоловіка, які раніше сама ж надавала, докази непроживання чоловіка з позивачем відсутні.
09 квітня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повторює доводи позовної заяви.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Повідомленням від 23.10.2024 року про надання державної допомоги сім`ям з дітьми відповідач повідомив позивачу, що вона не має права на допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, постанова №332, тому що не відповідає умовам, визначеним Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332 затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №332).
Згідно п. 1 Порядку він визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).
Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.
Призначення і виплата допомоги здійснюються з дотриманням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".
Відповідно до п. 2 Порядку з 1 серпня 2023 р. допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
За п. 3 Порядку З 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (зокрема у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; не перебувають в шлюбі повнолітні діти; визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю. Членом сім`ї може вважатися одинока особа, а також неповнолітня дитина, якщо така особа не входить до складу сім`ї.
Діти/особи віком до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти після досягнення ними 18 років і не мають власних сімей, мають право звертатися за призначенням допомоги особисто, якщо вони мають фактичне місце проживання (перебування) інше, ніж в уповноваженої особи.
Склад сім`ї уповноваженої особи визначається на дату звернення за призначенням допомоги.
До складу сім`ї уповноваженої особи не включаються:
особа, яка перебуває на повному державному утриманні;
особа, яка представляє інтереси дитини (переміщеної без супроводження законного представника) та перебуває з дитиною у сімейних, родинних відносинах (баба, дід, прабаба, прадід, повнолітні брат, сестра, тітка, дядько, вітчим, мачуха), але не є внутрішньо переміщеною особою, за наявності виданого службою у справах дітей за місцем звернення документа, що підтверджує такі відносини з дитиною;
особа, яку батьки або інші законні представники уповноважили супроводжувати дитину, що підтверджується письмовою заявою одного із законних представників, завіреною органом опіки та піклування;
особа, у сім`ю якої влаштовано дитину, яка залишилася без батьківського піклування (за наявності копії наказу служби у справах дітей про тимчасове влаштування);
особи, які не проживають разом із отримувачами та не пов`язані з ними спільним побутом, що підтверджено документально, або сплачують аліменти, а також особи, які зникли безвісти/перебувають у полоні або за кордоном/депортовані за межі України/особи, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, зазначених у переліку територій;
законний представник (для недієздатних або обмежено дієздатних осіб, а також дітей, яким призначено опікуна або піклувальника);
особи, призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також особи, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у складі Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до закону.
З 1 листопада 2023 р. для призначення допомоги уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 5 (далі - заява).
За технічної можливості заява може бути подана в електронній формі за допомогою засобів Соціального веб-порталу електронних послуг Мінсоцполітики.
Пунктом 4 Порядку передбачено, що для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Така заява подається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної (військової) адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради чи центру надання адміністративних послуг за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики.
Уповноважена особа виконавчого органу сільської, селищної, міської ради чи центру надання адміністративних послуг з використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери приймає заяву з необхідними документами та/або відомостями (формує заяву, роздруковує, надає заявнику для підписання, сканує підписану заяву з необхідними документами та/або відомостями та реєструє) та формує електронну справу і не пізніше наступного робочого дня надсилає електронну справу відповідному органу соціального захисту населення з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", "Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах".
Якщо для отримання допомоги необхідно подати документи та/або відомості, що містяться в інформаційно-комунікаційних системах, або якщо такі документи та/або відомості можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними електронними реєстрами органів державної влади, такі документи та/або відомості не подаються, а в заяві зазначаються відомості, необхідні для верифікації особи та отримання даних з відповідних реєстрів і надання допомоги.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Правомірність оскаржуваних дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд оцінює на момент їх вчинення.
В спірному повідомленні від 23.10.2024 року відповідач повідомив про відсутність у позивача права на допомогу через «невідповідність умовам, визначеним Порядком». Жодного іншого обґрунтування повідомлення не містить.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);
добросовісно (п. 5);
розсудливо (п. 6);
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).
Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.
Суд констатує, що відповідач вказаних вимог не дотримався, оскільки в індивідуальному правовому акті, який здійснює вплив на права позивача та її дітей, жодним чином не обґрунтував прийняття рішення конкретного змісту. В свою чергу обґрунтованість правозастосування є одним з критеріїв, які відрізняють легальну поведінку від свавілля.
Певні доводи щодо обґрунтування свого рішення відповідач навів вже у відзиві, що є проявом відкладеного обґрунтування та не допускається. Тим не менш, для забезпечення правової визначеності учасникам спірних правовідносин суд надає правову оцінку таким доводам відповідача.
Відповідач фактично стверджував, що позивач документально не підтвердила, що її чоловік не проживає з нею та дітьми та не пов`язаний з ними спільним побутом, в той час як презумується, що чоловік входить до складу сім`ї. При цьому відповідач звертав увагу, що позивач лише в останньому зверненні не надала відомостей про чоловіка, в той час як раніше такі відомості надавались.
Передусім суд зазначає, що сам відповідач згадує, що позивач надала акт про непроживання чоловіка з позивачем, який підписаний сусідами. Жодної оцінки такого акту не містить не лише спірне рішення відповідача, а й відзив, відповідач лише констатує факт існування цього документу та відсутність інших документів. При цьому відповідач ігнорує факт затвердження складеного акту начальником юридичного відділу комунального підприємства, що явно впливає на його доказову силу.
Окрім цього, відповідач жодним чином не обґрунтовує вплив надання чи ненадання позивачем паспорту громадянина України та коду РНОКПП чоловіка позивача для змісту спірного рішення. Сам відповідач вказав, що має у розпорядженні ці документи з попередніх звернень позивача та надав їх. Положення Порядку врегульовують порядок використання відомостей, що містяться в інформаційно-комунікаційних системах. Таким чином, відповідач, звернув увагу на ненадання позивачем документів, що надавались раніше, однак жодним чином не конкретизував в зв`язку з чим ця обставина впливає на обсяг прав позивача згідно Порядку (наприклад, що дані про код РНОКПП чоловіка позивача мають значення для перевірки його доходу та чому відповідач, маючи такі дані, позбавлений можливості здійснити відповідну перевірку без повторного надання таких документів).
Суд звертає увагу на те, що відповідач зобов`язаний визначати відповідність позивача умовам для призначення допомоги, в зв`язку з чим неузгодженість поданих позивачем документів може мати значення лише в разі, якщо вона впливає на відповідність позивача умовам для призначення допомоги. Якщо ж позивач не надає документи, які раніше були надані, однак відповідач не визначає змістовного юридичного значення цієї обставини для відповідності позивача умовам для призначення допомоги, сама по собі ця обставина не може бути підставою для відмови у призначенні допомоги, оскільки такого правозастосування Порядком не передбачено.
Сам відповідач зазначав, що раніше інший орган соціального захисту здійснював перевірку середньомісячного сукупного доходу родини і відповідач має у своєму розпорядженні відповідні відомості. Однак обґрунтування щодо нездійснення такої нової перевірки (або виклад її результатів) під час нового звернення позивача відповідачем не наведено.
Отже, відповідач допустив необґрунтоване правозастосування, не здійснюючи змістовну оцінку наданому позивачем документу на підтвердження непроживання з нею чоловіка, передусім - не вказав підстав для відхилення підрозділом органу місцевого самоврядування документу, затвердженого комунальним підприємством, яке також перебуває у підпорядкуванні органу місцевого самоврядування. Як наслідок, при новому розгляді документів позивача має бути надана змістовна оцінка відповідному акту.
Окрім цього, відповідач звертав увагу на обсяг наданим позивачем документів, однак жодним чином не вказував значущість обсягу таких документів, в т.ч. в порівнянні з попередніми зверненнями позивача, для змісту рішення, яке прийнято відповідачем. Як наслідок, при новому розгляді документів позивача має бути надана змістовна оцінка наданим позивачем документам, а право позивача на спірну допомогу має бути підтверджено або заперечено з прямим та обґрунтованим посиланням на конкретне положення Порядку, яке передбачає наявність або відсутність права на допомогу в зв`язку з конкретною обставиною.
Також відповідач має обов`язок отримувати відомості та документи, що містяться в інформаційно-комунікаційних системах, або якщо такі документи та/або відомості можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними електронними реєстрами органів державної влади, якщо він має в своєму розпорядженні відомості, необхідні для верифікації особи та отримання даних з відповідних реєстрів і надання допомоги (п. 4, 22 Порядку).
Також відповідач, діючи з дотриманням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру" від 17.02.2022 року №2073-IX (далі - Закон №2073-IX) (абз. 3 п. 1 Порядку), окрім раніше вказаних вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен дотримуватись вимог цього закону.
Серед іншого, йдеться про такі вимоги:
1) керування принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 5 Закону №2073-IX);
2) забезпечення належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону (ч. 1 ст. 8 Закону №2073-IX);
3) адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства (ч. 2 ст. 10 Закону №2073-IX);
4) адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт. Негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими (ч. 2 ст. 11 Закону №2073-IX);
5) сумніви щодо правомірності дій та вимог особи, що виникають внаслідок неоднозначного (множинного) трактування норми права, повинні тлумачитися адміністративним органом на користь їх правомірності (ч. 2 ст. 15 Закону №2073-IX);
6) Адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи. Адміністративний орган не може вимагати від особи надання документів та відомостей, що перебувають у володінні адміністративного органу або іншого органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, що належить до сфери управління такого органу (ч. 1, 3 ст. 16 Закону №2073-IX);
Отже, відповідач діяв неправомірно, відмовляючи у призначення позивачу та її дітям спірної допомоги, оскільки підстави для відмови у призначенні допомоги відсутні, викладені у відзиві підстави є необґрунтованими. При цьому відповідач не здійснив належного дослідження та оцінки наданих позивачем документів. З цих підстав позовні вимоги щодо оскарження відмови відповідача підлягають задоволенню.
Водночас, з цих же підстав вимоги про зобов`язання призначити позивачу та її дітям спірну допомогу є передчасними, оскільки наразі відповідачем належним чином не реалізовані наявні у нього повноваження через їх невикористання. Як наслідок, в задоволенні цієї частини позовних вимог належить відмовити. З метою ефективного захисту прав позивача суд здійснює вихід за межі позовних вимог та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжним документом від 11.02.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень, протиправність рішення якого встановлена в ході судового розгляду.
Судовий збір належить стягнути у повному розмірі, оскільки основна позовна вимога задоволена повністю.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №640/9717/19.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної та ветеранської політики Кам`янської міської ради у призначенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, що викладена у повідомленні про надання державної допомоги сім`ям з дітьми від 23.10.2024 року.
Зобов`язати Департамент соціальної та ветеранської політики Кам`янської міської ради повторно опрацювати заяву ОСОБА_1 , що була розглянута повідомленням про надання державної допомоги сім`ям з дітьми від 23.10.2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко