Справа № 826/6954/18
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 квітня 2025 року Справа № 826/6954/18 ЗП/280/254/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Закладу Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база олімпійської підготовки «Святошин» (Україна, 03179, місто Київ, шосе Житомирське, буд. 19 км, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, буд. 6, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заклад Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база олімпійської підготовки «Святошин» (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Головного управління ДФС в м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.04.2018 № , прийняте Головним управління ДФС у м. Києві;

стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві на користь Закладу Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база олімпійської підготовки «Святошин» понесені судові витрати у розмірі судового збору, що становить 1 841,00 грн.

Позовну заяву мотивовано тим, що відповідачем 17.04.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.04.2018 № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 122 688,48 грн. Позивач вважає вказане податкові повідомлення-рішення протиправним оскільки він має статус бази олімпійської підготовки та повинен сплачувати орендну плату у розмірі, що не перевищує 0,1 %, а не 3%, як визначив відповідач, а отже правильно визначив розмір належного до сплати податкового зобов`язання. Позивач вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду та просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.05.2018 відкрито провадження у адміністративній справі.

31 травня 2018 року відповідач у справі надав відзив на позовну заяву з якому заперечує проти задоволення позову. ГУ ДФС у м. Києві на підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого статтею 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ проведена камеральна перевірка податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2018 рік Закладу Федерації професійних спілок України "Учбово-спортивна база олімпійської підготовки "Святошин". За результатом перевірки складено акт від 17.03.2018 №193/26-15-12-09-19/22907574. Перевіркою встановлено, що положенням про плату за землю в м. Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (далі - Положення), встановлено ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, та розмір орендної плати. З метою приведення у відповідність до положень Податкового кодексу України істотних умов договорів оренди земельних ділянок Київською міською радою прийнято рішення від 28.02.2013 №89/9146, яким внесено зміни до договорів оренди згідно з додатком (в тому числі до договору на Житомирському шосе, 19 км (кадастровий номер :75:650:0001), укладеного між Київською міською радою та Закладом Федерації професійних спілок України "Учбово-спортивна база олімпійської підготовки "Святошин" від 16.05.2005 №75-6-00200) встановивши річну орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Вказане рішення офіційно оприлюднено 02.04.2013 у газеті Київської міської ради «Хрещатик» та на офіційному вебсайті КМР. Документи про скасування (зупинення) рішення Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 у встановленому законом порядку в законодавчій базі на даний час не обліковуються. За результатами камеральної перевірки податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер № від 20.02.2018 на 2018 рік встановлено, що сума податкових зобов`язань, має бути на 98 150,78 грн. більша, аніж визначено позивачем. Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 123.1 ст. 123 Кодексу, ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 17.04.2018 № яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 98 150,78 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 24 957, 70 грн. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 15.06.2018, позивач наголошує на тому, що він правильно визначив суму податкового зобов`язання, а збільшення податкового зобов`язання відповідачем є необґрунтованим та незаконним.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ Окружним адміністративним судом міста Києва справу надіслано до Київського окружного адміністративного суду.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, Київським окружним адміністративним судом передано справу до Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 24.02.2025.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2025 справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання. Також, вказаною ухвалою суду запропоновано сторонам надати додаткові пояснення щодо предмету спору.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2025 задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у м. Києві про заміну відповідача в адміністративній справі та замінено первісного відповідача - ГУ ДФС у м. Києві () на належного відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС ()

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - Заклад Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база олімпійської підготовки «Святошин» () зареєстроване, як юридична особа 21.06.1990, дата запису: 14.12.2006, номер запису: 0006396.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основний вид економічної діяльності за КВЕД позивача: 93.11. Функціонування спортивних споруд.

Місцезнаходження суб`єкта господарювання відповідно до документів про державну реєстрацію: Україна, 03179, місто Київ, шосе Житомирське, буд. 19 км.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2006 № 30 Учбово-спортивна база олімпійської підготовки «Святошин» Федерації профспілок України віднесено до переліку закладів фізичної культури і спорту, яким надається статус бази олімпійської, параолімпійської та дефлімпійської підготовки.

Між Київською міською радою та Учбово-спортивною базою олімпійської підготовки «Святошин» 05.04.2005 укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої в Святошинському районі м. Києва 19-й км Житомирського шосе, кадастровий номер: :75:650:0001, цільове призначення для експлуатації та обслуговування будівель і споруд учбово-спортивної бази.

Строк дії договору: 25 років (п. 2.1 Договору оренди).

Згідно з витягом з технічної документації Головного управління земельних ресурсів виконавчого комітету Київради (Київської міської державної адміністрації) № Ю-31820/2005 від 14.02.2005 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4 986 470,03 грн. (п. 2.2. Договору оренди).

Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5% від її нормативної грошової оцінки. Розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього Договору. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін до цього договору у порядку та ц випадках, передбачених законодавством (п. 4.2 4.4 Договору оренди).

Розмір орендної плати може переглядатися у випадках, передбачених законом за угодою сторін, але не частіше, ніж один раз на рік (п. 4.7 Договору оренди).

Контроль за правильністю обчислення і справляння орендної плати, нарахування пені за несвоєчасну сплату орендної плати та її стягнення здійснює районний податковий орган за місцем розташування земельної ділянки (п. 4.9 Договору оренди).

16 лютого 2018 року Закладом Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база олімпійської підготовки «Святошин» подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендну плату за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік якою визначено річну суму орендної плати у розмірі 40 614,09 (0,1%).

Головним управлінням ДФС у м. Києві 17.03.2018 на підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого статтею 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-?І проведена камеральна перевірка податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2018 рік Закладу Федерації професійних спілок України "Учбово-спортивна база олімпійської підготовки "Святошин" (податковий номер 22907574).

За результатом перевірки складено акт від 17.03.2018 №193/26-15-12-09-19/22907574. Згідно з Актом перевіркою встановлено, що положенням про плату за землю в м. Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (далі - Положення), встановлено ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, та розмір орендної плати. З метою приведення у відповідність до положень Податкового кодексу України істотних умов договорів оренди земельних ділянок Київською міською радою прийнято рішення від 28.02.2013 №89/9146, яким внесено зміни до договорів оренди згідно з додатком (в тому числі до договору на Житомирському шосе, 19 км (кадастровий номер :75:650:0001), укладеного між Київською міською радою та Закладом Федерації професійних спілок України "Учбово-спортивна база олімпійської підготовки "Святошин" від 16.05.2005 №75-6-00200) встановивши річну орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Вказане рішення офіційно оприлюднено 02.04.2013 у газеті Київської міської ради «Хрещатик» та на офіційному вебсайті КМР.

Камеральною перевіркою встановлено, що сума податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб за січень 2018 року, визначена платником податку в податковій декларації з плати за землю є нижчою ніж визначена за результатами камеральної перевірки. Сума податкового зобов`язання за результатами податкового періоду збільшується на 2,9% - 98 150,78 грн.

На підстав акта перевірки від 17.03.2018 №193/26-15-12-09-19/22907574 ГУ ДФС у м. Києві 17.04.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення № яким Закладу Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база олімпійської підготовки «Святошин» збільшено суму податкового зобов`язання з плати за землю на суму 98 150,78 грн. та нараховано штрафні (фінансову) санкції на суму 24 537,70 грн.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення № позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Абзацом 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Суд зазначає, що норми підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, вказані відповідачем, як підстава для проведення перевірки, не передбачають проведення камеральної перевірки щодо правильності (повноти) нарахування зобов`язань з плати за землю у звітних податкових деклараціях.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів.

Згідно з підпунктом 78.1.4 пункту 87.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Оскільки для перевірки правильності сплати орендної плати за землю даних податкової декларації очевидно недостатньо, а необхідно також отримати інформацію про зміст договору оренди земельної ділянки, визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, достовірність даних податкової декларації позивача щодо сплати земельного податку мала бути предметом документальної позапланової перевірки.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 23.05.2019 у справі №804/8228/14, від 23.07.2020 у справі №805/1584/17-а, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем проведено камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2018 рік Закладу Федерації професійних спілок України "Учбово-спортивна база олімпійської підготовки "Святошин", за результатами якої складено акт від 17.03.2018 №193/26-15-12-09-19/22907574.

Тобто, як вбачається зі змісту акта від 17.03.2018 №193/26-15-12-09-19/22907574 контролюючим органом проведена камеральна перевірка, при цьому фіскальним органом встановлено заниження позивачем податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних за 2018 рік, тобто здійснено перевірку повноти нарахування і сплати податку за землю з юридичних осіб, що відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України є предметом саме документальної, а не камеральної перевірки.

Зважаючи на вимоги наведених норм права, у відповідача відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати повноту нарахування і сплати позивачем податків, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 23.05.2019 у справі №804/8228/14, від 23.07.2020 у справі №805/1584/17-а, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Протиправність проведення камеральної перевірки, висновки якої безпідставно покладені в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, обумовлює безпідставність визначення податкового правопорушення і, як наслідок цього, безпідставність застосування штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 812/872/17 (№К/9901/3488/17), від 26.06.2018 у справі № 826/778/17 (№К/9901/47239/18).

Щодо суті виявленого порушення судом встановлено наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 14.1.240 пункту 14.1 статті 14 ПК України, ставка земельного податку для цілей розділу XII цього Кодексу - законодавчо визначений річний розмір плати за одиницю площі оподатковуваної земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі Закон № 161-XIV, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядкуй внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до статті 21 Закону № 161-XIV орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зі статтею 23 Закону № 161-XIV орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до статті 30 Закону № 161-XIV зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди спір вирішується в судовому порядку.

Згідно з абзацом 1, 2 пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Аналогічна норма закріплена в статті 24 Закону № 161-XIV .

Стаття 24 Закону № 161-XIV передбачає права орендодавця, серед яких відсутнє право в односторонньому порядку вносити зміни в договори оренди землі.

Відповідно до пункту 288.4 статті 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Водночас, відповідно до пункту 288.5. статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

За загальним правилом, закріпленим в частині третій статті 653 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV (далі ЦК України, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За змістом положень частини п`ятої статті 188 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV (далі ГК України, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин), якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним із дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За правилом, визначеним частиною третьою статті 632 ЦК України, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства вбачається, що орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір, визначений відповідно до наведених вище приписів законодавства, встановлюється в договорі.

Законодавство, яке регулює відносини оренди землі, не містить положень про зміну розміру орендної плати за користування землею саме з моменту законодавчого прийняття цих змін, а надає право стороні таких правовідносин у подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору.

Отже, питання встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності вирішується за згодою сторін договору із визначенням розміру орендної плати в такому договорі оренди. При цьому, сторонам договору слід враховувати положення пункту 288.5 статті 288 ПК України щодо мінімального розміру орендної плати за землю.

Відповідно до п. 4.2 Договору оренди від 05.04.2005, укладеного між Київською міською радою та Учбово-спортивною базою олімпійської підготовки «Святошин», річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5% від її нормативної грошової оцінки.

Київська міська рада рішенням від 28.02.2013 №89/9146 внесла зміни до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення, встановивши річну оренду плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Орендарів земельних ділянок, зазначеним у додатку до цього рішення, зобов`язано забезпечити оформлення внесення відповідних змін до договорів оренди земельних ділянок.

Суд зазначає, що з огляду на положення ПК України єдиною підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є Договір оренди такої земельної ділянки.

При цьому, рішення органів місцевого самоврядування про визнання ставки орендної плати, до моменту внесення в основний договір змін за погодженням обох сторін, не може слугувати підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку.

У цьому випадку, рішення Київської міської ради від 28.02.2013 № 89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України» не створює безпосередньо обов`язку в оплаті орендної плати у розмірі більшому ніж визначено договором оренди, зокрема, оскільки останній не наділяє Київську міську раду повноваженням щодо односторонньої зміни умов Договору.

Встановлення у зазначеному рішенні нового розміру цієї плати може бути лише підставою для ініціювання заінтересованою стороною перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами Договору. Внесення відповідних змін до договору оренди за згодою сторін оформлюється шляхом укладення додаткової угоди, на підставі якої землекористувач буде зобов`язаний сплачувати узгоджений розмір орендної плати.

Обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за земельну ділянку у новому розмірі виникає з моменту набрання чинності додатковою угодою до договору оренди.

У матеріалах справи докази про внесення змін до Договору на підставі вказаного рішення Київської міської ради в частині зміни річної орендної плати відсутні.

Отже, оскільки зміни до Договору оренди на підставі рішення Київської міської ради щодо зміни річної орендної плати не вносилися, суд доходить висновку про те, що у ГУ ДФС у м. Києві протиправно визначило суму податкового зобов`язання з орендної плати за 2018 рік за ставкою 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

За схожих обставин справи, Верховний Суд дійшов аналогічних висновків у постанові від 07.03.2018 у справі № 813/6875/14.

Також, відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункт 12.3.4 пункт 12.3 статті 12 ПК України).

Відповідно до підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України, платниками податку є землекористувачі.

Згідно з пунктом 284.1 статті 284 ПК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу для баз олімпійської, паралімпійської та дефлімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, не може перевищувати 0,1 відсотка нормативної грошової оцінки.

23 червня 2011 року Київська міська рада прийняла рішення №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві».

Вказане рішення містить Додаток №3 «Положення про плату за землю в місті Києві», де в підпункті 13.5.4. встановлено, що розмір орендної ставки встановлюється у договору, але річна сума платежу для баз олімпійської, паралімпійської та дефлімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, не може перевищувати 0,1 відсотка нормативної грошової оцінки.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 цього Кодексу, до моменту внесення до договору оренди відповідних змін, розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була неодноразово висловлена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24.01.2018 у справі №817/206/15, від 07.03.2018 у справі №813/6875/14, від 28.03.2019 у справі № 814/1834/16, від 01.10.2019 у справі №824/2644/14-а, від 27.12.2022 справа № 804/7551/15, від 27.01.2022 справа № 1140/2785/18, від 17.01.2023 у справі № 806/2203/16, від 31.05.2023 у справі № 814/1884/16, від 23.12.2022 справа № 803/1432/15-a.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою у 2018 році в розмірі 0,1% від актуальної нормативної грошової оцінки, що є не менше розміру встановленого земельного податку (пункту 288.5 статті 288 ПК України).

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього)! контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Leias v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», випливає, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи протиправність проведення камеральної перевірки, висновки якої безпідставно покладені в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, обумовлює безпідставність висновків акту від 17.03.2018 №193/26-15-12-09-19/22907574 визначення податкового правопорушення і, як наслідок цього, безпідставність застосування штрафу, а тому податкове повідомлення-рішення від 17.04.2018 № , прийняте Головним управління ДФС у м. Києві, є протиправним та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 1 841,00 грн.

Враховуючи викладене і задоволення позовних вимог, суд доходить висновку, що судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Закладу Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база олімпійської підготовки «Святошин» (Україна, 03179, місто Київ, шосе Житомирське, буд. 19 км, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, буд. 6, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.04.2018 № , прийняте Головним управління ДФС у м. Києві.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Закладу Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база олімпійської підготовки «Святошин» понесені судові витрати у розмірі судового збору, що становить 1 841,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29 квітня 2025 року.

Суддя О.О. Артоуз