Справа № 640/15186/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 640/15186/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними рішення Міжвідомчої комісії від 25 лютого 2021 року №2/111/13 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій; скасування рішення Міжвідомчої комісії від 25 лютого 2021 року №2/111/13 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій; зобов`язання прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2021 Міністерство у справах ветеранів України відмовило ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій.

Зазначає, що 02.03.2021 позивачу на електронну адресу надійшла копія рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.02.2021 №2/111/13 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій за підписом заступника голови Міжвідомчої комісії ОСОБА_2 . Про результат розгляду питання про визнання учасником бойових дій, як і про саме засідання Міжвідомча комісія відмовилася повідомити в телефонному режимі, таким чином, про рішення Міжвідомчої комісії позивачу стало відомо 02.03.2021.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що 09.04.2020 подав заяву щодо надання йому статусу учасника бойових дій та долучив необхідні документи: копію витягу з наказу Антитерористичного центру при СБУ від 08.06.2016 №5 прим. №28 «Про залучення до проведення антитерористичної операції» за підписом Заступника начальника Штабу АТЦ при СБУ полковника ОСОБА_3 , в якому зазначено вважати залученим до проведення антитерористичної операції з 01.01.2015 по 18.04.2015; оригінал довідки про участь особи в антитерористичної операції від 11.03.2020 №1208, виданої В/ч НОМЕР_1 за підписом командира В/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 на підставі клопотання командира ДБ ОУН та витягу з наказу АТЦ СБУ, в якій зазначено про виконання бойових завдань антитерористичної операції з 01.01 2015 по 18.04.2015 року в районі с. Піски, Ясинуватського району Донецької обл.; оригінал довідки від 29.02.2016 №172/0216 Добровольчого батальйону ОУН за підписом командира ОСОБА_5 , в якій зазначено про призначення командиром бойової позиції в зоні розмежування с. Піски, Ясинуватського району Донецької обл.

Позивач стверджує, що у комісії виникла потреба уточнити наказ Штабу АТЦ при СБУ та довідки командирів В/ч НОМЕР_1 та ДБ ОУН. Відповідно до листа СБУ за підписом заступника начальника штабу АТЦ СБУ від 26.08.2020 №33/7-5170 підтверджено даними оперативного штабу з управління АТО щодо взаємодії із військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районі АТО та зазначено, що наказом керівника АТЦ при СБУ від 08.02.2016 №5 ОСОБА_1 був залучений до проведення АТО в період з 01.01.2015 по 18.04.2015.

Листом Міністерства у справах ветеранів України від 18.11.2020 №9944/02/09.1-20 позивача повідомлено про прийняття рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій з посиланням на листи СБУ від 30.10.2020 №2/2/4-17660 та Міністерства оборони України від 22.09.2020 №116/9/5/3310.

У зв`язку із зазначеною відмовою ОСОБА_1 06.12.2021 звернувся до Міністра у справах ветеранів України з проханням винести на повторний розгляд питання про визнання його учасником бойових дій без надання оригіналів документів.

Листом від 10.02.2021 №1256/02/09.1-21 Міністерство у справах ветеранів України повідомило позивача про те, що Міністром у справах ветеранів України прийнято рішення про повторний розгляд заяви від 09.04.2020 щодо надання статусу учасника бойових дій. А також про те, що Міністерство у справах ветеранів України повторно направлено до Служби безпеки України та Галузевого державного архіву Міністерства оборони України запити на уточнення інформації, викладеної в листах, які були підставами для прийняття рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій.

Позивач стверджує, що 28.01.2021 він звернувся з листом до Міністра у справах ветеранів з заявою щодо недопустимості використання відповідей на листи Міністерства у справах ветеранів України від 11.01.2021 № 95/02/09.1-21 та від 08.02.2021 № 1161/02/09.1-21 в ході ухвалення рішення про визнання учасником бойових дій у зв`язку з тим, що ним було подано виключний перелік документів.

25.02.2021 відбулося засідання міжвідомчої комісії про яке, на переконання позивача, його не було повідомлено, в порядок денний засідання розгляд питання щодо нього також не вносився. На вказаному засіданні була розглянута заява до Міністра у справах ветеранів України з проханням винести на повторний розгляд міжвідомчої комісії розгляд заяви від 09.04.2020, Міжвідомча комісія розглядала вказану заяву без необхідних оригіналів документів.

02.03.2020 на електронну адресу ОСОБА_1 надійшла копія рішення Міжвідомчої комісії від 25.02.2021 №2/111/13 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій за підписом заступника голови Міжвідомчої комісії - Кучука Р.М. Підставою відмови вказано лист військової частини НОМЕР_2 МОУ від 22.02.2021 №116/9/5/62 дек., та лист СБУ від 18.02.2021 № 2/2/4-4755 дек. Разом з копією рішення позивачу було надіслано лист за підписом першого заступника Міністра О. Порхуна від 01.03.2021 №2125/02/09.1-21 з якого слідувало, що на листи Міністерства у справах ветеранів України від 11.01.2021 № 95/02/09.1-21 та від 08.02.2021 № 1161/02/09.1-21 отримані відповіді від СБУ від 18.02.2021 № 2/2/4-4755 дек. яким повідомлено про незмінність позиції щодо відсутності підстав у громадянина ОСОБА_1 для одержання статусу учасника бойових дій, та від В/ч НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 22.02.2021 №116/9/5/62 дек. повідомлено що за результатами службового розслідування встановлено, що довідку від 11.03.2020 № 1208 про участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції видано без наявності для цього підстав.

В листі Міністерства у справах ветеранів України № 2128/02/09.1-21 від 01.03.2021 вказано, що прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону.

Позивач вважає вказане рішення протиправним оскільки, на його думку, довідка про участь особи в антитерористичній операції №1208 від 11.03.2020 видана В/ч НОМЕР_1 на підставі клопотання командира ДБ ОУН та витягу з наказу АТЦ СБУ №5 дек від 08.02.2016, тому відсутні підстави вважати її такою що не підтверджує безпосередню участь позивача в антитерористичній операції.

Враховуючи вищевикладені обставини просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 прийнято до провадження дану адміністративну справу та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву від 19.03.2025 представник відповідача проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити повністю.

В обґрунтування своєї позиції вказав, що ОСОБА_1 був залучений до проведення антитерористичної операції, забезпечення її проведення, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у складі добровольчого формування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у період з 01.01.2015 по 18.04.2015.

09.04.2020 позивач звернувся до Мінветеранів із заявою, в якій просив визнати його учасником бойових дій (вх. № К-1114 від 24.04.2020).

Міжвідомча комісія на своєму засіданні 12.11.2020 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення відмовити позивачу в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Мінветеранів листом від 18.11.2020 №9944/02/09.1-20 повідомило ОСОБА_1 про прийняте 12.11.2020 міжвідомчою комісією рішення.

В подальшому позивач 06.12.2020 вдруге звернувся до Мінветеранів з проханням повторно розглянути на міжвідомчій комісії його документи від 09.04.2020 про надання йому статусу учасника бойових дій.

Міжвідомча комісія на своєму засіданні 25.02.2021 повторно розглянула заяву ОСОБА_1 та вдруге прийняла рішення відмовити ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю правових підстав відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

У відзиві на позовну заяву в обґрунтування відмови міжвідомчої комісії представник відповідача зазначив, що під час першого розгляду документів позивача на засіданні міжвідомчої комісії, яке відбулося 04.06.2020, у зв`язку із наявною інформацією про те, що відносно ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження за підозрою у незаконному зберіганні зброї, замаху на терористичний акт та державній зраді, міжвідомчою комісією прийнято рішення уточнити інформацію про позивача, зокрема щодо підстав залучення до антитерористичної операції та стану кримінальних проваджень.

Служба безпеки України листом від 28.07.2020 № 2/2/4-10945дск повідомила, що ОСОБА_1 обвинувачується у скоєнні ряду злочинів, у зв`язку з чим стосовно нього порушено декілька кримінальних проваджень. Крім цього, СБУ зазначила, що ОСОБА_1 у наказах про відкликання з району проведення АТО не значиться. З урахуванням викладеного, СБУ клопотало здійснити ретельну перевірку щодо наявності у позивача підстав для отримання статусу учасника бойових дій.

Відповідно до листа В/ч НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 22.09.2020 №116/9/5/3310 дані щодо виконання позивачем бойових завдань антитерористичної операції у районах її проведення відсутні. У подальшому Служба безпеки України листом від 30.10.2020 № 2/2/4-17660дск повідомила, що за перевіреними даними позивач перебував безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення менше ніж 30 календарних днів, у зв`язку з чим відсутні підстави для надання йому статусу учасника бойових дій на підставі пункту 21 частини першої статті 6 Закону.

Після надходження другої заяви позивача від 06.12.2020 щодо повторного розгляду питання про надання йому статусу учасника бойових дій керівник відповідача прийняв рішення винести його документи на розгляд міжвідомчої комісії після направлення уточнюючих запитів до Служби безпеки України та Міністерства оборони України.

Мінветеранів листом від 11.01.2021 № 95/02/09.1-21 звернулася до Служби безпеки України з клопотанням підтвердити чи спростувати попередню інформацію, викладену у листі Служби безпеки України від 30.10.2020 № 2/2/4-17660дск, який слугував підставою для прийняття рішення про відмову. Крім цього, листом від 08.02.2021 № 1161/02/09.1-21 Мінветеранів звернулося до ІНФОРМАЦІЯ_2 з клопотанням надати інформацію про період безпосереднього виконання ОСОБА_1 бойових завдань антитерористичної операції в районах її проведення у взаємодії із військовою частиною НОМЕР_1 (Збройними Силами України). Служба безпеки України листом від 18.02.2021 № 2/2/4-4755дск повідомила Мінветеранів про незмінність позиції щодо відсутності підстав у громадянина ОСОБА_1 для одержання статусу учасника бойових дій.

Військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України листом від 22.02.2021 №116/9/5/62дск повідомила Мінветеранів, що у ході проведення службового розслідування з`ясовано, що ОСОБА_1 у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 не значився та не значиться. Безпосередню участь в антитерористичній операції у складі військової частини НОМЕР_1 не приймав та наказами не віддавався. За результатами службового розслідування встановлено, що довідку від 11.03.2020 № 1208 про участь ОСОБА_6 в антитерористичній операції командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_7 видано в порушення Порядку № 413 без наявності для цього підстав.

Таким чином, оскільки Служба безпеки України своїми листами спростувала факт належності позивача зазначеному критерію в частині перебування в районах антитерористичної операції не менше 30 календарних днів та Міністерство оборони України повідомило, що довідка була видана у порушення Порядку №413 без наявності для цього підстав, що спростовує факт належності позивача зазначеному критерію, тому оскільки під час повторного розгляду питання про надання позивачу статусу учасника бойових дій інформація, яка була підставою для відмови, не була спростована, а навпаки підтвердилася, міжвідомча комісія 25.02.2021 вдруге прийняла оскаржуване позивачем рішення відмовити ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю правових підстав відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону.

Разом з тим, представник відповідача зазначив, що позивачу 01.11.2023 вже надано статус учасника бойових дій комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України, що підтверджується відомостями з Єдиного держаного реєстру ветеранів війни, держателем якого є Мінветеранів.

З додаткових пояснень, наданих позивачем слідує, що позивач стверджує, що посилання відповідача на листи Міноборони України, Служби безпеки України, як на підставу правомірності прийняття оскаржуваного рішення, є хибними та не спростовують подання позивачем належних офіційних документів, оскільки не мають вищої юридичної сили ніж зазначений наказ і не входять до переліку документів, які розглядає Міжвідомча комісія при наданні статусу учасника бойових дій, а будь-яке посилання Відповідача на будь-який лист СБУ не відповідає вимогам законодавства.

Крім того, зазначив, що відповідач стверджує, що Міжвідомча комісія є окремим суб`єктом владних повноважень, непідконтрольна Мінветеранів, та Мінветеранів неуповноважене безпосередньо приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій позивачу, а отже Мінветеранів не порушило права позивача, проте аналіз фактичних обставин свідчить, що заяву про визнання учасником бойових дій позивачем подано до Мінветаранів 09.04.2020, а саме рішення про відмову у наданні статусу було прийняте Міжвідомчою комісією 25.02.2021. Відтак, до спірних правовідносин слід застосовувати ті закони та нормативно-правові акти, які діяли під час подання вказаної заяви.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначив, що довідку видану командиром військової частини НОМЕР_1 №1208 від 11.03.2020 про участь в антитерористичній операції видано на підставі нормативно-правових актів та відсутність у діловодстві військової частини НОМЕР_1 документів (запитів) від командира добровольчого формування щодо видачі на ім`я позивача довідки про безпосередню участь в АТО не є підставою для визнання її недійсною.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у наданні йому статусу учасника бойових дій, оскільки він надав усіх необхідні документи які відповідають вимогам законодавства та є достатніми для надання йому статусу УБД, тому просив позов задовольнити.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 09.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та надав пакет документів, зокрема: копію витягу з наказу про залучення до проведення антитерористичної операції від АТЦ при СБУ від 08.02.2016 №5дск, оригінал довідки про участь особи в антитерористичній операції від Міністерства оборони України №1208 від 11.03.2020, оригінал довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції від Добровольчого батальйону ОУН №172/0216 від 29.02.2016, копії паспорта та ідентифікаційного коду.

Як слідує з витягу з протоколу засідання Міжвідочої комісії №10 від 12.11.2020 розглянувши заяву ОСОБА_1 було вирішено відмовити в наданні статусу учасника бойових дій позивачу у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Про вказане рішення позивача було повідомлено листом Мінветеранів №9944/02/09.1-20 від 18.11.2020.

06.12.2020 ОСОБА_1 повторно надіслав заяву з проханням повторно розглянути на міжвідомчій комісії документи від 09.04.2020 про надання йому статусу учасника бойових дій.

Листом від 10.02.2021 №1256/02/09.1-21 Мінветеранів повідомило позивача про прийняття рішення про повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 09.04.2020 щодо надання йому статусу учасника бойових дій.

З витягу з протоколу засідання Міжвідочої комісії №2 від 25.02.2021 слідує прийняття рішення №2/ІІІ/13 від 25.02.2021 про відмову в наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю правових підстав відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII).

Відповідно до статті 5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 20 статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Кабінет Міністрів України затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення (далі Порядок № 413).

Пунктом 1 вказаного Порядку визначено, що цей Порядок визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається, особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Пунктом 4 Порядку №413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим цього пункту, або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом із такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами;.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про надання статусу учасника бойових дій, у якій стверджує, що у період з 01.01.2015 по 18.04.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції в період її проведення 108 календарних днів. На підтвердження даної обставини разом із заявою позивач надав копію витягу з наказу керівника Антитерористичного центру при СБ України №5дск від 08.02.2016 «Про залучення до проведення антитерористичної операції» з якого слідує, що ОСОБА_1 вважався з 01.01.2015 по 18.04.2015 залученим до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях. Крім того позивач надав довідку №1208 від 11.03.2020 про участь особи в антитерористичній операції в районі села Піски Ясинуватського району Донецької області та довідку №172/0216 від 29.02.2016 виданою Добровольчим батальйоном ОУН про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на підтвердження проходження служби в Добровольчому батальйоні ОУН на посаді стрільця в зоні проведення АТО в селі Піски Ясинуватського району Донецької області в період з 01.12.2014 по 18.04.2015.

Крім того, положеннями пункту 5 Порядку №413 (станом, на час виникнення спірних правовідносин) рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі - міжвідомча комісія), яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції із включенням до її складу фахівців Міноборони, МВС, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань. До складу міжвідомчої комісії можуть включатися фахівці інших державних органів та представники громадських організацій.

Тобто прийняття рішення з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій віднесено, зокрема, до повноважень Комісії Міністерства у справах ветеранів України.

Відповідно до пункту 6 Порядку №413 (станом, на час виникнення спірних правовідносин) для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення зобов`язані подати на розгляд комісій, утворених у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах (далі - комісія), у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, в складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Комісії вивчають документи і подають їх на розгляд міжвідомчої комісії, а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів з метою подальшого доопрацювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісією, і в разі потреби заслуховує пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісію.

Пунктом 8 Порядку №413 встановлено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 вказаного Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з витягом з наказу керівника Антитерористичного центру при СБ України №5дск від 08.02.2016 визначено термін прибування позивача до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській області з 01.01.2015 по 18.04.2015. Довідкою, виданою В/ч НОМЕР_1 №1208 від 11.03.2020 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 01.01.2015 по 18.04.2015 виконував бойові завдання антитерористичної операції в районі села Піски Ясинуватського району Донецької області в період з 01.01.2015 по 18.04.2015. Разом з тим, довідкою, виданою командиром Добровольчого батальйону ОУН про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №172/0216 від 29.02.2016 підтверджено що ОСОБА_1 (псевдо «Гонта») дійсно проходив службу в Добровольчому батальйоні ОУН на посаді стрільця в зоні проведення АТО в селі Піски Ясинуватського району Донецької області в період з 01.12.2014 по 18.04.2015. Зазначено, що з 01.01.2015 отримав звання ройовий і став командиром бойової позиції в зоні розмежування села Піски Ясинуватського району Донецької області.

Отже, сумарна кількість днів перебування позивача у зоні проведення АТО становить 108 днів.

Міжвідомча комісія на своєму засіданні 25.02.2021 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення (витяг з протоколу засідання міжвідомчої комісії №2 від 25.02.2021) відмовити ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як слідує з листа Мінветеранів №2128/02/09.1-21 від 01.03.2021 відмова обґрунтована тим, що СБ України листом №2/2/4-4755дск від 18.02.2021 повідомлено про фактичне перебування позивача в районах антитерористичної операції у сукупності 17 календарних днів. Крім того, зазначено, що В/ч НОМЕР_2 Міноборони України листом №116/9/5/62дск віл 22.02.2021 повідомлено Мінветеранів, що за результатами службового розслідування встановлено, що довідку №1208 від 11.03.2020 про участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції видано без наявності на це підстав.

Однак, суд вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №602 «Про внесення змін до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» доповнено пункт 2-1 Порядку №413, яким встановлено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Постанова Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №602 набрала законної сили 16.09.2016, а тому, відповідно до положення частини першої статті 58 Конституції України не має зворотної дії в часі.

Суд наголошує, що у пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту.

Тобто, на час виникнення (2014-2015 роки) у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій законодавство України не містило будь-яких обмежень щодо тривалості строку перебування в районах проведення антитерористичної операції, осіб, які брали безпосередню участь в забезпеченні проведення антитерористичної операції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пункт 2-1 Порядку №413 (в редакції, чинній на момент винесення спірного рішення) не поширюється на позивача, оскільки право на отримання статусу учасника бойових дій для осіб, які приймали безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції він отримав в той час, коли діяла редакція Порядку №413 (від 20.08.2014), яка не містила будь-яких вимог щодо мінімальних термінів перебування особи в зоні проведення антитерористичної операції, необхідного для встановлення статусу учасника бойових дій.

У відповідності до абзацу 1 пункту 4 Порядку, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Суд зауважує, що з листа начальника штабу-першого заступника керівника АТО на території Донецької та Луганської областей слідує, що в наданих списків зазначено правдиві дати перебування осіб в передовій зоні АТО. Так, зокрема, зі списку бійців Добровольчого батальйону УПА слідує, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно в період з 15.12.2014 по 18.04.2015 передував в передовій зоні антитерористичної операції.

Таким чином, суд доходить висновку, що належними і допустимими доказами по справі встановлено, що позивач з 01.12.2014 по 18.04.2015 був залучений до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях в районі її проведення в Добровольчому батальйоні УПА, а тому він є таким, що перебував у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення не менше 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Відповідно до цього, позивач підлягав визнанню учасником бойових дій на підставі пункту 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що висновки Комісії Мінветеранів про визнання учасником бойових дій оформлені протоколом №2 від 25.02.2021 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, є необґрунтованими та безпідставними, саме тому вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 Порядку №413 (в редакції, чинній на момент звернення до відповідача) рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Мінветеранів у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно осіб, зазначених в абзаці четвертому пункту 2 цього Порядку.

В свою чергу, зі змісту Рекомендації R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Проте з урахуванням висновків суду вказаних вище, суд вважає за необхідне зобов`язати Комісію Мінветеранів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання його учасником бойових дій та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

Суд акцентує увагу відповідача на тому, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у визнані його учасником бойових дій з тих самих підстав, що викладені у протоколі Комісії №2 від 25.02.2021.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов до висновку часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнання протиправними та скасувати рішення Міжвідомчої комісії Міністерства у справах ветеранів України від 25.02.2021 року №2/ІІІ/13 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Міжвідомчу комісію Міністерства у справах ветеранів України повторно розглянути документи, та прийняти рішення щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Міністерство у справах ветеранів України (01001, місто Київ, провулок Музейний, 12, ).

Суддя А.Я. Ксензюк