Справа № 640/5013/22
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року Справа№640/5013/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві, в якому просить стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві недоотриману суддівську винагороду у сумі 109 620,00 гривень з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

14.03.2025 позивач надав заяву про зміну предмету позову, в якому просив визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві щодо нарахування та виплати суддівської винагороди у період з 01.01.2021 до 31.12.2021 із застосуванням прожиткового мінімуму працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 року у розмірі 2 102,00 гривень; зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду у період з 01.01.2021 до 31.12.2021, з урахуванням розміру та надбавок до суддівської винагороди визначених статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2021 становить 2 270,00 гривень, з утриманням з цих сум обов`язкових податків та зборів; зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України у місті Києві з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що розмір суддівської винагороди, яку позивач отримував за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 із врахуванням статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мав обчислюватися із встановленого станом на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 270,00 грн.

Відповідач 1, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в м. Києві надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові. Згідно з відзивом статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня розміром 2 102 грн. З огляду на це суддівська винагорода суддів місцевих судів відповідно до діючого законодавства обчислюється від розміру посадового окладу судді, що становить 63 060 грн. У відзиві зазначено, що ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» неконституційною не визнавалася, а тому підлягає застосуванню. Управління зауважило, що із врахуванням положень Бюджетного кодексу України у нього, як розпорядника нижчого рівня відсутні повноваження щодо збільшення видатків Державного бюджету України здійснювати нарахування та виплату суддям суддівської винагороди у вищому розмірі, ніж це передбачено чинним законодавством України за відсутності відповідного правового регулювання та фінансової можливості. Крім цього, відповідач 1 зауважив на тому, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу є завищеними та неспівмірними із складністю справи.

Відповідач 2 Державна судова адміністрація України надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у позові з тих підстав, що на виконання статті 34 Бюджетного кодексу України, Міністерством фінансів України у пункті 6 листа від 29.07.2021 № 04110-08-2/23829 та від 11.08.2022 № 04110-08-2/17626 щодо підготовки бюджетних запитів на відповідний рік для обчислення суддівської винагороди належить застосовувати прожитковий мінімум розміром 2102,00 грн. За змістом відзиву Закон № 1402-VIII визначає лише кількість прожиткових мінімумів, але не визначає який саме розмір прожиткового мінімумів слід застосовувати у відповідному році.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.03.2025 справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві про стягнення суддівської винагороди прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 17.03.2025. Підготовче судове засідання відкладалося на 07.04.2025. Ухвалою від 07.04.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні 14.04.2025.

У зв`язку із неявкою представників сторін до судового засідання, призначеного на 14.04.2025, подальший розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

ОСОБА_1 Указом Президента України від 09.12.2010 № 1083/2010 призначений на посаду судді Оболонського районного суду міста Києва строком на п`ять років.

За відомостями довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві про складові суддівської винагороди № 651 від 23.12.2021 станом на 01.01.2021 суддівська винагорода позивача становить 114 296,25 грн, у т.ч. посадовий оклад 78 825,00 грн (63060,00 грн (30 прожиткових мінімумів х 2102,0 грн) * 1,25 (регіональний коефіцієнт),

Доплата за вислугу років (30%) 23647,50 грн та доплата за науковий ступінь (15%) - 11823,75 грн.

Згідно з довідкою суддівська винагорода визначається з прожиткового мінімуму, розмір якого встановлено ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» для працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн.

При цьому, кошторис Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві затверджується Державною судовою адміністрацією України як головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 130 Конституції України встановлено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною третьою вказаної статті регламентовано, що базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; […].

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX (далі Закон № 1082-ІХ) з 01.01.2021 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн та окремо визначено прожитковий мінімум працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 гривні.

Разом з тим Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV (далі Закон № 966-XIV) не визначено такого виду прожиткового мінімуму як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», а також не віднесено суддів до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Виходячи із змісту статті 130 Конституції України, частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII, норми інших законодавчих актів до правовідносин щодо виплати суддівської винагороди застосовуватися не можуть; єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Зміни до Закону № 1402-VIII щодо розміру суддівської винагороди в спірний період, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, що встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди відсутні.

Закон № 3460-IX фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України, частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.

Закон № 3460-IX не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

При колізії положень двох законів суд застосовує загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону», де спеціальним законом слід вважати Закон № 1402-VIII, а положення Закону № 3460-ІХ - загальними.

Оскільки Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, то Територіальне управління Державної судової адміністрації України в м. Києві неправильно визначилося із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом, а позивач має право на перерахунок та виплату недоотриманих сум винагороди, що має обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2021 становить 2270,00 грн.

Отже, підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві щодо нездійснення нарахування та виплати судді Оболонського районного суду м. Києва суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021, у розмірі 2270,00 грн та зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно на підставі частин другої, третьої, четвертої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді: 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого станом на 01.01.2021 становить 2270,00 грн, з урахуванням надбавки за вислугу років від посадового окладу та доплати за науковий ступінь.

При цьому Територіальний орган Державної судової адміністрації України як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затвердила в його кошторисі на 2021 рік.

Відтак, невиплата позивачеві суддівської винагороди в повному обсязі пов`язана із діяльністю Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів, крім Верховного Суду, та відповідно як суб`єкта владних повноважень, діями якого порушено право позивача.

Із урахуванням статусу Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів та учасника бюджетного процесу в питаннях фінансування судової системи Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі № 280/788/19 дійшов висновку про правильність рішень судів у спорі «щодо розміру суддівської винагороди», якими зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування розпорядника коштів нижчого рівня з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого для виконання рішень судів на користь суддів, для проведення виплати судді недоотриманих сум суддівської винагороди.

Із урахуванням зазначеного висновку, предмету позову та встановлених у цій справі обставин, суд вважає, що пред`явлені до Державної судової адміністрації України позовні вимоги також підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що відповідно до частин першої, третьої 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень суд враховує приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, розділом І договору про надання правової допомоги № 12/08-ДН-АО від 12.08.2020, що укладений між адвокатом Адвокатським об`єднанням «Сенсум» та ОСОБА_1 (клієнт), визначено, що адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші видм правової допомоги клієнту, а клієнт зобов`язаний сплатити Адвокатському об`єднанню гонорар та супутні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з пунктом 1.2. розділу 1 договору 12/08-ДН-АО від 12.08.2020 правовою допомогою є адвокатська діяльність співробітників Адвокатського об`єднання, яка надається відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що надається Клієнту в межах заявки. Заявкою є узгоджене з Адвокатським об`єднанням волевиявлення клієнта на отримання правової допомоги, надану у передбаченій цим договором формі (п. 1.3. Розділу 1 договору).

Згідно з наявною в матеріалах справи заявкою від 01.02.2022 предметом заявки є підготовка позовної заяви до Окружного адміністративного суду м. Києва позову про стягнення недоотриманої суддівської винагороди на користь ОСОБА_1 , підготовка необхідних процесуальних документів та участь адвоката у судових засіданнях у справі (у разі необхідності). Вартість надання послуг згідно з заявкою обчислюється у форму гонорару успіху та становить 15000,000 грн.

Актом приймання-передачі наданих послуг від 07.02.2022 підтверджується те, що адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв послуги з надання правової допомоги згідно з договором про надання правничої допомоги № 12/08-ДН-АО від 12.08.2020 вартістю 15000,00 гривень.

Водночас, на переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 15000 гривень є завищеними.

Так, суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, висловлені в постанові від 01.02.2023 у справі №160/19098/21, згідно з якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Варто врахувати те, що ця адміністративна справа не є складною, судова практика з приводу цієї категорії спорів є сформованою, обсяг і складність оформлених адвокатом процесуальних документів також є незначними, що вказує на н завищену вартість наданих адвокатом послуг.

Встановлені обставини вказують на недостатню обґрунтованість понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень, а тому суд вважає, що такий розмір є досить завищеним.

Відтак, на думку суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджено у розмірі 5000,00 гривень, що відповідає вимогам співмірності, розумності та справедливості, судові витрати у вигляді вартості правової допомоги підлягають стягненню на користь позивача з Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 8, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 90, 94,132, 139, 241-246, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві щодо нарахування та виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 до 31.12.2021, із застосуванням прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 року у розмірі 2 102,00 гривень;

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду у період з 01.01.2021 до 31.12.2021, з урахуванням розміру та надбавок суддівської винагороди визначених статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2021 становив 2 270,00 гривень, з утриманням з цих сум обов`язкових податків та зборів.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України у місті Києві з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати недоплаченої суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві, судові витрати в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ВІДОМОСТІ ПРО СТОРІН:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у м. Києві: , місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26

Відповідач 2: Державна судова адміністрація України: , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5.

Суддя А.С. Михайлик