Справа № 2-а-3154/11
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2011-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-3154/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці і соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, в якому просив, зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити недоплачену одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат на день виплати.

22 квітня 2011 року представник відповідача подав заперечення на позов, в яких зазначено, що позов не підлягає задоволенню, оскільки вимоги чинного законодавства при виплаті даної одноразової компенсації позивачу дотримувались та виплата проводилась в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом також встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача, та йому була призначена та виплачена одноразову компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`у сумі 189,60 грн.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідність яких настала внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується у наступних розмірах: інваліди І групи - 60 мінімальних заробітних плат, інваліди II групи - 45 мінімальних заробітних плат, інваліди III групи - 30 мінімальних заробітних плат.

Отже, як інваліду III групи позивачу у справі повинна бути сплачена компенсація у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п.1 ст.1, ст.2, розділу першого Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №3017-111 від 05.10.2000 року, встановлені законом мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги розміру інших видів соціальної допомоги та виплат встановлених Законом України, та іншими нормативними актами, забезпечують рівень життя не нижче прожиткового мінімуму. Основні державні соціальні гарантії і порядок визначення їх розмірів визначається Законами з метою забезпечення Конституційного права громадян на достойний рівень життя.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні гарантії`чітко визначено: «виключно законам визначається розмір мінімальної заробітної плати».

Згідно ст. 75 Конституції України, єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України», отже розмір мінімальної заробітної плати визначається Верховною Радою України, а не Постановою Кабінету Міністрів України №836 від від 26 липня 1996 року.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визначається і діє принцип Верховенства Права. Конституції України має вищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти повинні відповідати нормам Конституції України. Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 8 КАС України передбачено, що судами при розгляді адміністративних справ застосовується Верховенство Права.

В Постанові Верховної Ради України №1756-4 від 04.06.2004 року зазначено: «Не виконуються вимоги ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи`про підвищення розмірів доплат, пенсій та компенсацій в відповідності зі зміною вартості життя, та збільшення мінімальної заробітної плати. Ряд нормативних актів Кабінету Міністрів України не відповідає вимогам Закону, внаслідок чого розміри отриманих постраждалими пільг та компенсацій значно менше встановлених законодавчими актами».

Механізм використання, обліку, звітності за використанням коштів державного бюджету для виконання програм пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи урегульовано порядком використання коштів державного бюджету на виконання цих програм затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року.

Згідно п. 2 цього Порядку, визначаються розпорядники коштів Міністерство праці та соціальної політики, Головні Управління праці та соціального захисту населення Управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що даний спір випливає із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю протиправними та зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 30 мінімальних заробітних плат виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка діяла на день встановлення позивачу групи інвалідності, відповідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням сум, що йому були виплачені.

З урахуванням вищенаведеного, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст.ст.11, 94, 99, 100, 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради щодо відмови у виплаті одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 30 мінімальних заробітних плат ОСОБА_1 неправомірною.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради нарахувати та сплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка діяла на день встановлення позивачу групи інвалідності, відповідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`від 28.02.1991 року № 796-XII, з урахуванням сум, що йому були виплачені.

Постанова підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після спливу строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Маймур Ф.Ф.