Справа № 753/4359/25
Суддя: Якусик О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4359/25
провадження № 2-а/753/162/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., позивача - Маловічко І.В., розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві, в якій просила скасувати постанову інспектора 1 взводу роти № 1 батальйону полк 2 Управління патрульної поліції в м. Києва старшого лейтенанта поліції Струка Віктора Миколайовича серія ЕНА №4197899 від 04.03.2025, про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штраф в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаною постановою її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 04.03.2025 року о 22:38 годині в м.(с.) Київ по вул. Бориспільське шосе, керуючи транспортним засобом Nissan Rogue номерний знак НОМЕР_1 здійснила порушення Правил дорожнього руху а саме - керування ТЗ особою, не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п п. 2.4. а. ПДР України.

Позивачка зауважує, що інспектор Струк Віктор Миколайович не просив у неї пред`явити ні посвідчення водія, ні реєстраційний документ на ТЗ ні поліс страхування - які були в неї в наявності та додані до матеріалів справи. Постанова складена інспектором безпідставно, оскільки документи він не просив показати, просто підійшов до транспортного засобу та почав складати постанову, яку потім віддав.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2025 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

12 березня 2025 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, де відповідачем вказано Департамент патрульної поліції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 753/4359/25, призначено розгляд справи на 26 березня 2025 року.

26 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 21 квітня 2025 року.

07 квітня 2025 року Департамент патрульної поліції подав відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що на блок-пості (КП 503) несли службу двоє поліцейських, а саме Струк Віктор Миколайович та Стригун Владислав Олегович, які мають однакові права, обов`язки і повноваження, можуть зупиняти транспортні засоби як разом, так і окремо, а тому твердження позивача про розгляд справи особою, відмінною від тієї, яка зупинила ТЗ позивача, не є порушенням та підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо посилання позивача на розгляд справи у повітряну тривогу, відповідач зазначає, що її розгляд завершився до оголошення повітряної тривоги, а подальші дії інспектора були пов`язані із роздрукуванням постанови.

Відповідач також вказує, що перед початком розгляду справи інспектор повністю представився та повідомив позивача, що відносно неї буде розглянута справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та зробив вимогу пред`явити документи, передбачені в п. 2.1. ПДР, на що позивач відмовилася. Інспектор повідомив, що її відмова пред`явити такі документи є підставою притягнути її до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно з позицією відповідача, інспектор, з`ясувавши, що позивачем скоєно два адміністративні правопорушення продовжив розгляд справи та в подальшому виніс постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП

11 квітня 2025 року позивач подала відповідь на відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, зазначила, що відповідно до п. 2.1. ПДР посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс були у неї наявні під час керування транспортним засобом та не були витребувані відповідачем, а припущення відповідача, що позивач категорично відмовилася від пред`явлення документів, не відповідає дійсності, а тому відсутнє порушення п. 2.4. правил Дорожнього руху.

Позивач наголошує, що вимоги до позивача надати документи не надходило, вказане відповідачем у відзиві не відповідає дійсності, а всі документи завжди наявні у відповідача і не має і не було жодної підстави не надати такі документи. Крім того поліція має змогу перевірити дійсність страхового полісу лише маючи автомобільний номер, чим і користується. На переконання позивача, інформування позивача про те, що відмова від пред`явлення документів є підставою для притягнення до відповідальності, не є вимогою пред`явити документи та надати їх для огляду. Вимоги пред`явити документи позивачу надано не було.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 04 березня 2025 року інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону полк-2 Управління патрульної поліції в м. Києві старший лейтенант поліції Струк В.М. виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4197899, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що 04 березня 2025 року о 22:38:49 у м. Києві по шосе Бориспільське КП 503 км. ОСОБА_1 не виконала вимогу дорожнього знаку 3.41 (стоп-контроль) та здійснила проїзд блок-посту без зупинки та категорично відмовилася пред`явити документи, особу встановлено по базі ІПНП з фотокарткою, чим порушила п. 2.4. а ПДР - керування ТЗ особою, не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

За змістом пунктом 1 статі 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Як встановлено п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі (а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; (б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); (ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Підпуктом (а) пункту 2.4. ПДР визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтями 72-79 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом досліджено диск з відеозаписом, який був наданий Департаментом патрульної поліції, та встановлено, що відеозапис містить вимогу працівника поліції до позивача пред`явити водійські документи, що посвідчують особу (час 22:40:00), подальше попередження позивача інспектором про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП за непред`явлення документів, що на думку суду виключає можливість іншого тлумачення цієї вимоги інспектора, ніж як вимоги пред`явити документи відповідно до п. 2.4. ПДР.

Цей відеозапис також спростовує твердження позивача, що інспектор не вимагав пред`явити документи, а посилання позивача про наявність у неї реєстраційного документа на транспортний засіб та страхового полісу під час керування транспортним засобом, не спростовує факт не пред`явлення їх у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у них, та не звільняє від адміністративної відповідальності.

Сама по собі наявність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема у непред`явленні таких документів на вимогу працівників поліції.

Твердження позивача, як на підставу для скасування постанови, що розгляд справи і винесення постанови здійснював іншій поліцейській, відмінний від того, хто її зупинив, суд відхиляє як такі, що не підтверджено нормативно.

Отже, за встановлених обставин в діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, а дії інспектора ДПП щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності були правомірними.

Оцінивши зібрані у справі докази та пояснення сторін у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень наданих Департаменту патрульної поліції, у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому є законною і не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 9, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код 40108646).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28 квітня 2025 року.

Суддя О.В. Якусик