Справа № 400/934/25
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 р. № 400/934/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв,54005,

провизнання протиправним та скасування наказу від 12.12.2024 року № 474 ор; поновлення на посаді з 31.12.2024 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.01.2025 року в розмірі 43 028,44 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач- ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу від 12 грудня 2024 року № 474 ор «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », поновлення на посаді головного державного інспектора Березанської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області з 31.12.2024 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.01.2025 року до дати винесення рішення суду у сумі 43 028, 44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно звільнив її з посади в порушення вимог Закону України « Про державну службу».

Відповідач надав суду відзив, в якому відзив не визнає, оскільки звільнення відбулось відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач заяву про її звільнення з 31.12.2024 не відкликала, тому позов задоволенню не підлягає.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначила, що вже після прийняття наказу про звільнення 12.12.2024 відповідач 16.12.2024 надав їй пропозиції щодо рівнозначних посад, що свідчить про те, що у відповідача не було наміру переводити її на іншу посаду.

Відповідач надав суду заперечення, в яких зазначив, що жодним нормативно-правовим актом чітко не встановлено строку для видачі наказу про звільнення за ініціативою суб`єкта призначення до дня звільнення, окрім, як не пізніше дати звільнення, оскільки відповідно до ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. ОСОБА_1 ознайомилась з наказом про звільнення 31.12.2024, як того вимагає положення статті 47 КЗпП України.

Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України). Суд зазначає, що рішення приймається на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи, оскільки сторони ухвалу суду про надання доказів не виконали.

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

ОСОБА_1 з 1999 року працювала на різних посадах в органах державної податкової служби.

16.01.2024 її було призначено на посаду старшого державного інспектора Березанської державної податкової інспекції у порядку переведення з Головного управління ДПС у Миколаївській області.

30.09.2024 ОСОБА_1 було переведено на посаду головного державного інспектора Березанської державної податкової інспекції як таку, що пройшла за конкурсом в порядку просування по службі.

08.11.2024 було видано наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області № 62-ор «Про введення в дію переліку № 1 змін до Штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Миколаївській області», згідно з п. 1 якого встановлено, що з 11.11.2024 року вводиться в дію перелік № 1 змін до Штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Миколаївській області.

Пунктом 2 вказаного наказу управлінню персоналу ГУ ДПС у Миколаївській області доручено здійснити комплекс заходів щодо переведення працівників ГУ ДПС у Миколаївській області згідно з чинним законодавством України відповідно до переліку № 1 змін до Штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Миколаївській області.

02.12.2024 позивач отримала попередження від Головного управління ДПС у Миколаївській області про припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення та наступне звільнення, в якому було зазначено, що відповідно до частини третьої статті 87 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» зі змінами і доповненнями позивачку попереджено про наступне звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з посади головного державного інспектора Березанського державної податкової інспекції ГУ ДПС у Миколаївській області не раніше ніж 30 календарних днів з моменту ознайомлення з попередженням.

У вказаному попередженні також було зазначено, що відповідно до пункту 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» пропонується переведення на іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

13.12.2024 позивач подала заяву до в.о. начальника ГУ ДПС у Миколаївській області про скорочення терміну дії попередження про припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення та наступного звільнення та звільнити її з 31.12.2024 року.

16.12.2024 року ОСОБА_1 отримала пропозицію про переведення на наступні посади: головного державного інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки, у сфері матеріального виробництва, торгівлі та послуг управління податкового аудиту ГУДПСу Миколаївській області;

головного державного інспектора відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУДПС у Миколаївській області;

головного державного інспектора відділу трансфертного ціноутворення ГУ ДПС у Миколаївській області;

головного державного інспектора відділу трансфертного ціноутворення ГУ ДПС у Миколаївській області;

головного державного інспектора Первомайського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУДПС у Миколаївській області.

16 грудня 2024 року ОСОБА_1 погодилась з переведенням на посаду державного інспектора відділу трансфертного ціноутворення ГУ ДПС у Миколаївській області, про що зазначила у пропозиції про переведення.

31 грудня 2024 року позивач була ознайомлена з Наказом Головного управління ДПС у Миколаївській області від 12 грудня 2024 р. № 474 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », відповідно до якого припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 31 грудня 2024 року з посади головного державного інспектора Березанської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області у зв`язку із скороченням чисельності і штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління ДПС у Миколаївській області, відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої статті 87 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу».

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

За частиною другою статті 1 Закону України № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частин другої, третьої статті 5 Закону України № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

За текстом частини першої статті 83 Закону України № 889-VIII державна служба припиняється: 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); .

Відповідно до ст.87 Закону України « Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

1-1) ліквідація державного органу;

2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;

4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

4. У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

5. Наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 попереджено та ознайомлено під підпис 02.12.2024 про наступне звільнення з посади головного державного інспектора Березанської ДПІ ГУ ДПС у Миколаївській області .

У відповіді на відзив позивач зазначила, що Заяву про скорочення терміну дії попередження про припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення та наступного звільнення ОСОБА_1 подала 13.12.2024 року, шляхом направлення у месенджері Viber головному державному інспектору відділу кадрового адміністрування управління персоналу Головного управління ДПС у Миколаївській області Соколовській Лілії Олександрівні.

16.12.2024 ОСОБА_1 запропоновано переведення на інші посади державної служби та в цій пропозиції 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 погодилась з переведенням її на посаду державного інспектора відділу трансфертного ціноутворення ГУ ДПС у Миколаївській області.

Але спірний наказ про звільнення позивача відповідачем був прийнятий 12.12.2024, в якому зазначено про звільнення позивача 31.12.2024.

Надані суду докази свідчать, що відповідач порушив процедуру звільнення передбачену ст.87 Закону України « Про державну службу», оскільки:

-разом з отриманням повідомлення про наступне звільнення від 02.12.2024 керівник державної служби не запропонував державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей,

- позивача можна було звільнити у разі, коли була відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Але відповідач запропонував посади позивачу 16.12.2024, а звільнив позивача наказом від 12.12.2024. Також відповідач отримав 16.12.2024 згоду позивача про переведення її на запропоновану посаду, тому відсутні правові підстави для звільнення позивача. Відповідач не здійснив ніяких дій про скасування свого наказу від 12.12.2024 та реалізації наданої позивачу пропозиції щодо переведення її на іншу посаду.

Посилання відповідача на те, що позивач не здійснила жодних дій про відкликання своєї заяви про скорочення терміну дії попередження про припинення державної служби, суд не бере до уваги, оскільки після отримання цієї заяви ( яка була отримана відповідачем 13.12.2024) - 16.12.2024 відповідач запропонував позивачу посади, на одну із яких погодилась позивач. Між сторонами виникла домовленість щодо переведення позивача на іншу посаду.

Таким чином, наказ від 12 грудня 2024 року № 474 ор «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » був прийнятий в порушення процедури звільнення, передбаченої ч.3 ст.87 ЗУ «Про державну службу», що є істотним та вплинуло на остаточний результат, тому спірний наказ є протиправним та його належить скасувати.

Згідно з частиною першою та другою статті 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 100, у випадках вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу IV Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 від 15.01.2025 № 7/14-29-10-02-05 її середньоденна заробітна плата складає 1955 грн. 82 коп., середньомісячна заробітна плата складає 32270 грн. 96 коп.

У спірному наказі зазначено, що позивача звільнено 31.12.2024, тому це її останній день роботи та поновити її необхідно не так як просить позивач з 31.12.2024, а з 01.01.2025.

Період вимушеного прогулу складає 84 робочих дні (з 1 січня 2025року по 28 квітня 2025 року).

Таким чином сума заборгованості за вимушений прогул складає 84 дні *1955,82= 164288,88 грн. , з яких 32270 грн.96коп. середній заробіток за місяць, а 132017,92грн. решта.

Відповідач у запереченнях зазначив, що при прийнятті рішення про призначення на посаду встановлено, що ОСОБА_1 не відповідає усім кваліфікаційним вимогам, які висуваються до кандидата на займану посаду у підрозділі трансфертного ціноутворення, оскільки для виконання функцій, покладених на структурний підрозділ щодо встановлення ризиків з трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування, фахівець, який обійматиме посаду головного державного інспектора відділу трансфертного ціноутворення ГУ ДПС у Миколаївській області, повинен володіти знаннями іноземної мови та використовувати їх у своїй діяльності, зокрема, під час участі у процесах обміну інформацією з компетентними органами іноземних держав за запитом з питань, віднесених до компетенції структурного підрозділу, при здійсненні в межах компетенції опрацювання документів іноземними мовами.

Але відповідач не зазначив, коли саме йому стало відомо про те, що позивач не володіє іноземними мовами, що стало перешкодою для переведення її на запропоновану відповідачем посаду, оскільки матеріли справи свідчить, що існували інші посади. Також по часових межах прийняття спірного наказу про звільнення від 12.12.2024 та пропонування позичу іншої посади 16.12.2024 вбачається, що існує порушення процедури звільнення позивача.

Також суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що у зв`язку з виведенням зі штатного розпису посад Березанської ДПІ ГУ ДПС у Миколаївській області, в штатному розписі ГУ ДПС у Миколаївській області на 2024 відсутня посада головного державного інспектора Березанської ДПІ ГУ ДПС у Миколаївській області тому поновлення на посаді, яку обіймала ОСОБА_1 до звільнення неможливе, оскільки норми КЗпП України передбачають засоби правового захисту працівників, звільнення яких визнане незаконним. Так, за змістом частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже скасування наказу про звільнення працівника із займаної посади, у силу вимог частини першої статті 235 КЗпП України, є підставою для його поновлення на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При цьому, поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи.

У постановах Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в справі № 826/8332/17, від 31 травня 2021 року в справі № 0840/3202/18 суд зазначив, що ураховуючи приписи частини 1 статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулося незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі. Відтак, звільненого без законної підстави працівника має бути поновлено на попередній роботі.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, а тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі №540/3994/20, від 20 лютого 2019 року у справі № 819/691/17, від 20 січня 2021 року справа №640/18679/18.

У площині спірних правовідносин при вирішенні судом питання поновлення працівника йдеться не стільки про назву посади публічної служби і коло повноважень за цією посадою, на якій його належить поновити, скільки про необхідність відновити порушене право позивача працювати на посаді публічної служби шляхом його поновлення саме в тому органі (інституції), з посади у якому його було протиправно звільнено.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України. При цьому, повноваження суду при вирішенні трудового спору про поновлення працівника на попередній роботі не слід ототожнювати із процедурою призначення на посаду, що належить до компетенції роботодавця ( постанова ВС по справі №и 300/5313/22 від 31.07.2022).

Отже, позовні вимоги слід задовольнити.

Судові витрати по справі відсутні.

Відповідно до ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області Державної податкової служби України від 12 грудня 2024 року № 474 ор «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

3.Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Березанської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області з 01.01.2025 року.

4.Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2025 року по 28.04.2025 у сумі 132017,92 грн.(сто тридцять дві тисячі сімнадцять грн. 92коп.) без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

5. Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за один місяць в розмірі 32270 грн.96коп.( тридцять дві тисячі двісті сімдесят грн.96 коп.)

6. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Березанської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївській області з 01.01.2025 року та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 32270 грн.96коп.( тридцять дві тисячі двісті сімдесят грн.96 коп.) підлягає негайному виконанню.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко