Справа № 200/1476/25
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року Справа№200/1476/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № від 13.11.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити призначення з 17.08.2024 та виплату ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992, з урахуванням календарної вислуги 20 років 03 місяці 15 днів та загальної вислуги 23 роки 00 місяців 03 дні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу у Збройних Силах України. Наказом від 10.09.2020 №449 підполковника юстиції ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас за п.п. «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі). Відповідно до наказу військової прокуратури об`єднаних сил від 10.09.2020 № 585к станом на день звільнення вислуга ОСОБА_1 на військовій службі становила 20 календарних років 03 місяці 15 днів, пільгова - 02 роки 08 місяців 18 днів, загальна - 23 роки 00 місяців 03 дні.

17.08.2024 позивачу виповнилося 45 років.

17.10.2024 через ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Відповідач) встановленим порядком подано заяву із документами на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі Закон № 2262-XII), пунктом «в» якої зокрема встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 20 календарних років і більше, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей».

Вказана заява розглянута відповідачем, рішенням якого від 13.11.2024 № позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Вважає зазначене рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 13.11.2024 № протиправним.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується з позовними вимогами. Відповідач вказує, що пунктом «в» статті 12 Закону №2262 встановлено, що особам з числа військовослужбовців […] при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 20 календарних років і більше, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей".

Оскільки на момент звільнення станом на 10.09.2020 позивачу виповнився лише 41 рік, підстави для призначення пенсії відсутні. Посилання позивача, щодо розповсюдження положень пункту «в» статті 12 Закону №2262 на майбутні правовідносини є неприйнятним.

При цьому, подання про призначення пенсії позивачу не містить інформації, що його розгляд має здійснюватись саме відповідно до пункту «в» статті 12 Закону №2262. В супровідному листі до означеного подання чітко вказано, що позивач не набув право на призначення пенсії, а означено подання складено саме на вимогу Позивача. Додатково зазначає, що під час прийняття рішення № від 13.11.2024 про відмову в призначенні пенсії, розгляд подання здійснювався виключно в межах положень пункту «а» та пункту «б» статті 12 Закону №2262. Головне управління не приймало рішення про відмову Позивачу у призначенні пенсії відповідно до пункту «в» статті 12 Закону №2262, тому у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) на даний час відсутній спір в означеній частині, а права Позивача жодним чином не порушені.

У відповіді на відзив позивач просив суд відхилити викладені відповідачем у відзиві заперечення та задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Вказує, що відповіді Відповідача від 13.02.2025 №3690-1663/Я-02/8-0500/25 на звернення слідує, що відповідно до наданих документів про призначення пенсії, на момент звільнення станом на 10.09.2020 позивачу виповнився 41 рік. Отже, підстави для призначення пенсії відповідно до пункту «в» статті 12 Закону №2262-XII відсутні у зв`язку з недосягненням на день звільнення 45-річного віку. Вважає, що таким чином відповідач розглянув первинну заяву від 08.11.2024 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону №2262, відмовивши в призначенні такої пенсії за пунктами «а», «б» та «в» зазначеного Закону.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд, встановив наступне.

Позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) наказом Міністра оборони України (по особовому складу) № 449 від 10.09.2020, звільнено з військової служби у запас за п.п. «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі).

Наказом військової прокуратури об`єднаних сил від 10.09.2020 № 585к позивача з 10.09.2020 виключено зі списків особового складу військової прокуратури об`єднаних сил, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до військового комісаріату

Відповідно до наказу військової прокуратури об`єднаних сил від 10.09.2020 № 585к станом на день звільнення вислуга позивача на військовій службі становила 20 календарних років 03 місяці 15 днів, пільгова - 02 роки 08 місяців 18 днів.

17.10.2024 через ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області встановленим порядком подано заяву із документами на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі Закон № 2262-XII).

До заяви позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_3 були додані наступні документи:

- подання про призначення пенсії від 01.11.2024 №6798;

- копія паспорта громадянина України у формі ID № НОМЕР_2 , виданого 1212 04.08.2022 та картка платника податків ОСОБА_1 ;

- копія довідки ДМС № 1 від 23.08.2022 про реєстрацію місця проживання;

- довідка ОСББ від 10.10.2022 № 10/10-22 про фактичне проживання у м. Краматорськ;

- грошовий атестат від 18.09.2024 № 14-226вих-24;

- довідка від 18.09.2024 № 14-227вих-24 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення;

- розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію;

- витяг із наказу військової прокуратури об`єднаних сил «Про оголошення вислуги років військовослужбовцям військової прокуратури об`єднаних сил станом на 1 вересня 2020 року» від 10.09.2020 № 587к;

- витяг із наказу Міністра оборони України від 10.09.2020 № 449 про звільнення з військової служби в запас;

- витяг із наказу військової прокуратури об`єднаних сил від 10.09.2020 № 585к про звільнення із займаної посади та оголошення вислуги років станом на 10.09.2020;

- копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 30.08.2019;

- копія посвідчення ветерана військової служби від 11.10.2022 серії НОМЕР_4 ;

- довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 23.07.2021 № 470;

- копія рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.06.2022 у справі №200/23121/22;

- копія військового квитка серії НОМЕР_5 від 20.02.2014;

- копія трудової книжки серії НОМЕР_6 від 21.10.2010;

- заява від 03.10.2022 в ПФУ про виплату пенсії з реквізитами про поточний рахунок, який відкрито в АТ КБ «Приватбанк».

Вказана заява розглянута відповідачем, рішенням якого від 13.11.2024 № відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у рішенні вказано, що відповідно до п. а статті 12 Закону №2262 для призначення пенсії за вислугу років особам, які звільнились зі служби в період з 01.10.2019 по 30.09.2020 і на день звільнення необхідно мати вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Згідно п.2-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону №2262 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови, а згідно п.3 вищевказаної Постанови для визначення розміру пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується вислуга років на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, на момент звільнення а саме, станом на 10.09.2020 для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону №2262 гр. ОСОБА_1 не набув необхідної календарної вислуги років, в поданні про призначення пенсії від 01.11.2024 №6798 вислуга років відсутня, у витягу з наказу від 10.09.2020 №585к вислуга років в пільговому обчисленні складає 02 роки 8 місяців 18 днів, в тому числі календарна вислуга років - 20 років 03 місяці 15 днів, загальна вислуга років 23 роки 00 місяців 03 дні. Згідно пункту б статті 12 Закону №2262 також мають право на пенсію за вислугу років військовослужбовці при досягненні ними на день звільнення 45-річного віку, за наявності при цьому страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12,6 календарних років становить військова служба. На момент звільнення станом на 10.09.2020 гр. ОСОБА_1 виповнилося 41 рік та відсутній страховий стаж відповідно до пункту б статті 12 Закону №2262.

Листом від 13.02.2025 №3690-1663/Я-02/8-0500/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, що 08.11.2024 до Головного управління надійшла заява про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) разом з документами, від ІНФОРМАЦІЯ_4 . За результатами розгляду заяви Головним управлінням винесено рішення про відмову в призначення пенсії за вислугу років від 13.11.2024 № . Відповідно до п. «в» ст. 12 Закону № 2262 особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 20 календарних років і більше, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей". Відповідно до наданих документів на момент звільнення станом на 10.09.2020 позивачу виповнилося 41 рік. Отже, підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до п. «в» ст. 12 Закону № 2262 відсутні у зв`язку з недосягненням на день звільнення 45-річного віку.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові основи забезпечення соціального захисту військовослужбовців, які звільнятимуться у зв`язку зі скороченням чисельності Збройних Сил України в ході їх реформування, та членів їхніх сімей встановлено Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» від 15.06.2004 №1763-IV (далі за текстом Закон №1763).

Згідно з п.11 ст.1 Закону №1763, у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби, особам, які звільняються з військової служби на підставі нормативно-правових актів, прийнятих у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, надаються такі гарантії соціального захисту: для військовослужбовців, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років пенсія обчислюється у розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.

Пунктом 2 статті 3 Закону №1763 поширено дію пункту 11 статті 1 на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України після 01 січня 2004 року.

Умови призначення пенсії за вислугу років особам, які перебували на військовій службі визначено статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі за текстом Закон №2262).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 №3591-ІV, чинним з 29.04.2006, статтю 12 Закону №2262 викладено у новій редакції. Зокрема, статтю 12 доповнено пунктом «в» відповідно до якого пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей».

Пункт "в" статті 12 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3668-VI від 08.07.2011, чинній на час звільнення позивача зі служби, викладено у наступній редакції:

«особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 20 календарних років і більше, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей"»

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охороні державного кордону України, податковій міліції, Управлінні державної охорони України, державній пожежній охороні, Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 та від 20.03.2002 №5-рп/2002).

Окрім того, у рішенні Конституційного Суду України №5-рп/2002 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Виходячи із положень п.11 ст.1 Закону №1763 та висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Оскільки право на пенсійне забезпечення для осіб, які звільнені у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 20 років, було встановлено пунктом 11 статті 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей», чинного на момент звільнення позивача, то зазначена норма зберігає юридичну силу як для позивача, так і для відповідача.

Станом на момент звернення за призначенням пенсії заявнику виповнилося вже 45 років, що в сукупності з відповідною вислугою років сформувало підстави для призначення пенсії.

Згідно сталої практики Верховного Суду, серед інших у постановах від 16.07.2019 по справі №686/651/17, від 14.04.2020 по справі №260/450/19, від 21.12.2021 по справі №686/18373/17, від 18.10.2022 по справі №520/7829/2020, від 15.02.2023 по справі №560/82/19, від 06.03.2024 по справі №560/8862/21, з огляду на положення пункту 11 статті 1 Закону №1763-IV та висловленої у Рішеннях Конституційного Суду України позиції стосовно розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Верховний Суд у своїх судових рішеннях підсумував, визначивши, що право на пенсійне забезпечення для осіб, які звільнені у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 15 років, було передбачено пунктом 11 статті 1 Закону №1763-IV, чинним на момент звільнення військовослужбовця зі служби, тому дана норма зберігає юридичну силу як для позивача, так і для відповідача.

Виходячи з обставин даної справи та правового регулювання спірних правовідносин, оскільки на момент звернення позивача за призначенням пенсії заявнику виповнилось 45 років та його вислуга становить понад 20 років, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, адже його вимоги стосовно призначення пенсії за вислугу років у повній мірі відповідають положенням пункту «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ та пункту 11 статті 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 №1763-IV (у редакції від 01.10.2011).

Водночас, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження доводи відповідача, про неможливість зарахування вислуги років позивача в пільговому обчисленні, оскільки така пільгова вислуга відповідно до приписів Порядку №393 враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення. Перевіривши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив, що згідно оформленого письмового розрахунку вислуги позивача, його календарна вислуга років (20 років 03 місяці 15 днів) не враховує вислугу у пільговому обчисленні.

Вважаючи на те, що станом на час прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення про відмову в призначенні пенсії досяг 45-річного віку та мав вислугу років 20 років, суд дійшов висновку, що позивач набув права на отримання пенсії, що передбачена п.11 ст.1 Закону №1763. Таким чином, у відповідача не було правових підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, з огляду на що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії є протиправним.

Зважаючи на приписи ч.2 ст.9 КАС України та з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії 13.11.2024 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплачувати позивачу з 17.08.2024 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, пункту 11 статті 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» від 15.06.2004 №1763-IV в редакції, яка діяла на час звільнення позивача з військової служби станом на 10.09.2020.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України не вирішувалось, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору (посвідчення НОМЕР_3 від 30.08.2019).

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії від 13.11.2024 №.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 17.08.2024 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, пункту 11 статті 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» від 15.06.2004 №1763-IV в редакції, яка діяла на час звільнення ОСОБА_1 з військової служби станом на 10.09.2020.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Зеленов