Справа № 947/9921/25
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9921/25
Провадження № 2-а/947/131/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Гниличенко М.В.

за участю секретаря Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеса в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швець В.А., із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 1429 від 09.07.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він не згоден з постановою відповідача, вважає її протиправною, прийнятою з порушенням вимог актів законодавства України, оскільки відсутні докази, які б могли підтвердити провину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а також відповідачем порушені процедурні приписи законодавства при прийнятті вказаної постанови, тому вона підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі закриттю.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.03.2025 року було прийнято адміністративний позов до розгляду, відкрито провадження по даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду.

В ухвалі суду було визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі (ч. 6 ст. 162 КАС України). У разі неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, у відповідності до ч.4 ст. 159 КАС України, може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд зауважує про те, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 правом на подання відзиву та бути присутнім у судовому засіданні та надавати усні або письмові пояснення не скористався, доводи позову не спростовано.

Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд справи у відповідності до ст.ст.124-130 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Швець В.А. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали заяву, якою просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся шляхом направлення судових документів до електронного кабінету відповідача, користувачем якого він є, однак будучі обізнаним про розгляд справи, будь-яких заяв з процесуальних питань не подавав, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням положень ч.1 ст.205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

09 липня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 була винесена постанова № 1429 про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП./а.с.22/

У постанові зазначено, що розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що він не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП, було постановлено про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн., який повинен бути сплачений у 15-денний строк з дня вручення даної постанови. Також, вказано, що постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст.287-289 КУпАП у вищому органі або до відповідного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

При дослідженні тексту постанови № 1429 від 09.07.2024 року вбачається, що копію вказаної постанови позивач отримав 09.07.2024 року, про що написав своє прізвище, ім`я, по батькові та поставив підпис./а.с.23/

Проте, позивачем у позові зазначено про те, що 09.07.2024 року його було зупинено співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_1 для перевірки документів, під час чого ОСОБА_1 пред`явив на вимогу співробітника РТЦК та СП тимчасове посвідчення офіцера запасу № 355 від 27.08.2003 року та паспорт громадянина України. Співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 ознайомившись з наданими документами, примусово доставили позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявляючи про необхідність звірення даних. В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач передавши співробітнику військово-обліковий документ, паспорт громадянина України та РНОКПП, очікував у коридорі приміщення на протязі двох годин, після чого позивачу було повернуто усі документи та проведено до виходу із ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що він з 27.08.2003 року прийнятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 , тимчасове посвідчення офіцера запасу видано взамін військового квитка. Копія вказаного посвідчення є в матеріалах справи./а.с.20/.

Відповідно Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 513750000 від 25.02.2019 року ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_2 дивізії, фактичне місце проживання АДРЕСА_3 ./а.с.19/

У подальшому, як вбачається із позову, позивач через повідомлення від «Моно-Банк» про можливе блокування банківських рахунків в рамках виконавчого провадження № 77258440, звернувся до адвоката, останнім було направлено на адресу Пересипського відділу Державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 77258440 та копії виконавчого документу.

05.03.2025 року у відповідь на заяву представника ОСОБА_1 адвоката Швець В.А. на електронну адресу від Державного виконавця Пересипського відділу Державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 77258440 від 20.02.2025 року з ідентифікатором доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, з якої стало відомо про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та про існування Постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1429 від 09.07.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210 КупАП./а.с.21,24/

Проте, позивач у позові зазначає, що він не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не отримував копії постанови № 4129 від 09.07.2024 року, будь-які повістки, постанови йому не вручали та не надсилали, крім того позивач вказує, що жодних документів не підписував.

Позивач акцентує увагу суду на той факт, що постанова містить відомості про отримання, де рукописним текстом зазначено прізвище позивача, підпис та дата, однак вказаний рукописний текст та підпис не відповідає його почерку, а сам підпис не є підписом позивача.

Представником позивача зазначено, що копія постанови № 4129 від 09.07.2024 року була ним отримана 05.03.2025 року, тому строк звернення до суду з позовом про скасування вказаної постанови пропущено з поважних причин, та підлягає поновленню, про що надано відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку на подання позову./а.с.10/

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Як вбачається з матеріалів справи позивач оскаржує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, які оскаржуються згідно з ст.ст.287-289 КУпАП.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Таким чином, суд вважає, що вказані позивачем обставини є поважними для поновлення строку звернення до адміністративного суду, тому заява про поновлення строку є такою, що підлягає до задоволення, про що було зазначено також в ухвалі суду про відкриття провадження по справі.

Судом встановлено, що в матеріалах справи є заява адвоката Швець В.А. до виконавчої служби про направлення документів щодо підстав відкриття виконавчого провадження № 77258440./а.с.21/

До позову додано постанову Головного державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Малоги Д.А. про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2025 року № 77258440 про стягнення штрафу з ОСОБА_1 за порушення правил військового обліку в подвійному розмірі у сумі 34000,00 грн./а.с.25/

Судом встановлено, що відповідно інформації про виконавче провадження від 05.03.2025 року стало відомо про виконавче провадження № 77258440 та представник позивача своєчасно звернувся до суду з позовом про визнання постанови протиправною та її скасування, що свідчить про дотримання десятиденного строку оскарження постанови № 1429 від 09.07.2024 року.

Відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері виконання військового обов`язку і несення військової служби. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку; не перебування на обліку за місцем проживання, роботи чи навчання; неприбуття на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади; не оформлення військово-облікових документів; зміна місця проживання у воєнний час без дозволу ТЦК тощо.

Суд звертає увагу на те, що за Законом №3696-IX Територіальні центри комплектування звільнені від обов`язку складати протоколи за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП. Це означає, що ТЦК має право одразу виносити постанову про накладення штрафу.

Однак, суду невідомо чи складався відносно позивача протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки сторона відповідача до судових засідань не з`являлась, відзиву на позов не подано, тому суд не мав можливості перевірити дотримання вимог законодавства при складанні протоколу, якщо такий складався.

Зокрема, процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку визначає Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, затверджена Міністерством оборони України від 01 січня 2024 року № 3.

Отже, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Пунктом 3 Інструкції зазначено, що керівники відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки забезпечують здійснення уповноваженими посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки заходів, спрямованих на отримання персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Пунктом 6,8 Інструкції Розділу II зазначено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол. Складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, протокол та постанова ТЦК не можуть бути єдиними доказами притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Порядком визначено процедуру перевірки військово-облікових документів громадян. Під час перевірки військово-облікового документа ( військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процессу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням тенічних приладів та засобів фото-та відеофіскації.

Зазначені норми законодавства вказують на прямий обов`язок, а не право, здійснювати фото-та відеофіскації перевірки документів уповноваженими особами.

Пунктом 9,10 Інструкції зазначено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Представник позивача у позові зазначає, що з фабули інкримінованого позивачу правопорушення, яка вказана в оскаржуваній постанові № 1429: «не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_4 », що не відповідає дійсності. Оскаржувана постанова № 1429 від 09.07.2024 року носить поверхневий і загальний характер, оскільки не містить відомостей про обставини вчинення правопорушення (дату час та місце вчинення), не містить відомостей про стосовно безпосередньої присутності позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, роз`яснення прав позивачу, отримання від нього пояснень, що свідчить про її прийняття за відсутності позивача. Крім того, оскаржувана постанова не містить посилання на складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача, не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення та зібрані докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Також, жодних посилань на кваліфікуючу ознаку вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, що передбачена частиною 3 ст.210 КУпАП постанова не містить, як і не містить мотивації висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності саме за частиною 3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, саме відповідач - начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, був зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог відповідачем у встановлені судом строки не надано суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені у постанові.

Відповідно до 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб», оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам.

Відповідно до пункту 4 Порядку, одним із завдань військового обліку є своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Військово-обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.

Згідно з абзацом сімнадцятим пункту 79 Порядку, проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього. Отже, Урядом визначено закритий перелік військово-облікових документів для призовників та військовозобов`язаних. Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню іншими виконавчим органами не підлягає.

Наказом Міністерства оборони України №610 від 21.11.2017 року, затверджено Порядок виготовлення, видачі та знищення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Відповідно до п.1 Порядку, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного (далі - тимчасове посвідчення) є документом, що посвідчує особу військовозобов`язаного, який перебуває у запасі осіб офіцерського складу або осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовозобов`язаний), та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Відповідно до п.3 Порядку, тимчасове посвідчення видається військовозобов`язаним, які: взяті на військовий облік військовозобов`язаних та яким присвоєно первинні військові звання офіцерського складу запасу (до надходження їх особових справ); втратили військові квитки (до їх отримання); не проходили військову службу (навчальні збори) та не мають військово-облікової спеціальності; визнані призовними комісіями непридатними в мирний час, обмежено придатними у воєнний час до військової служби за станом здоров`я (до підтвердження цього рішення під час повторного медичного огляду); прибули з місць позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку з 27.08.2003 року, прийнятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 , тимчасове посвідчення офіцера запасу видано взамін військового квитка, позивач пред`явив відповідачу тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та паспорт, проте було винесено спірну постанову без дослідження всіх обставин справи та наданих доказів. Протилежного суду з боку сторони відповідача не доведено.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що постанова № 1429 від 09.07.2024 року прийнята за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача відповідачем виконані вимоги ст.ст.254-256, 268, 277, 277-2, 280 КУпАП.

Тобто судом з достовірністю встановлено, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню із стягненням за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 09 липня 2024 року № 1429 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 гривень скасувати, та провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко