Справа № 320/19570/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Київ № 320/19570/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі відповідач, АРМА), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від 10.05.2023 № 159/9-ОЗ-ОС «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що застосування дисциплінарного стягнення суперечить нормам Закону України «Про державну службу», які регулюють засади дисциплінарної відповідальності держслужбовців, є протиправним та підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до наказу АРМА від 29.03.2023 №82/9 ОЗ-ОС «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » підставою для порушення дисциплінарного провадження стало звернення ОСОБА_2 , завідувача Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА від 22.03.2023 року б/н.

Відповідно до пояснення Т.в.о. Голови АРМА, безпосереднього керівника позивача, з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження для дисциплінарної комісії було визначено дві обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, а саме:

- щодо притягнення Вітов Наталі, завідувача Сектору менеджменту активів ЦЗ МТУ АРМА до дисциплінарної відповідальності;

- стосовно конфлікту інтересів та порушення у сфері запобігання корупції між начальником управління ЦЗ МТУ АРМА Серьогіним С.Ю. та головним спеціалістом бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення ЦЗ МТУ АРМА Бурковською Т.В.

24.04.2023 позивач надав дисциплінарній комісії свої пояснення №1 стосовно вищевказаних підстав для порушення дисциплінарного провадження.

Проте, дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ АРМА (далі Дисциплінарна комісія) для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 не було взято до уваги вищевказані пояснення №1 від 24.04.2023.

Стверджує, що невиконання завідувачем Сектору менеджменту активів ОСОБА_3 пріоритетів встановлених пунктами 1 та 2 Плану діяльності ЦЗ МТУ АРМА свідчить про порушення службової дисципліни встановленої п.2 Правил внутрішнього службового розпорядку, а саме винному невиконанні завідувачем Сектору менеджменту активів ОСОБА_3 своїх обов`язків. Позивач враховуючи характер дисциплінарного проступку, прийняв рішення, застосувати найбільш м`який вид дисциплінарного стягнення до державного службовця, що займає посаду державної служби категорій «Б», завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-західного МТУ АРМА ОСОБА_3 - у вигляді зауваження, що підтверджується наказом ЦЗ МТУ АРМА «Про застосування дисциплінарного стягнення до Вітов Наталі» від 21.03.2023 №1/07-11. Станом на дату подачі позивачем позовної заяви, зазначений наказ не був оскаржений ОСОБА_4 до суду, в порядку визначеному ст. 78 Закону України «Про державну службу», не скасований ні судом, ні Головою АРМА (керівником вищого рівня).

Позивач вказує, що у нього був відсутній конфлікту інтересів та порушення у сфері запобігання корупції з головним спеціалістом бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення ЦЗ МТУ ОСОБА_5 .

Також позивач вказує на порушення встановленої Законом України «Про державну службу» процедури прийняття кінцевого рішення у дисциплінарній справі - виданні наказу АРМА від 10.05.2023 № 159/9-ОЗ-ОС «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 », оскільки відповідно до Наказу АРМА від 13.04.2023 №144/9-08-ОС «Про надання відпустки ОСОБА_1 » Позивач перебував у період з 17 квітня 2023 року по 14 травня 2023 року у відпустці. Також через хворобу позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності з 10 травня по 13 травня включно, що підтверджується листком непрацездатності.

Відповідно до вищевикладеного, наказ АРМА від 10.05.2023 року № 159/9-ОЗ-ОС «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 », виданий під час перебування позивача у відпустці та тимчасовою втратою непрацездатності (10 травня), що суперечить вимогам Закону України «Про державну службу» для прийняття кінцевого рішення у дисциплінарній справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що згідно оскаржуваного наказу від 10.05.2023 № 159/9-ОЗ-ОС до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани в перший робочий день після закінчення відпустки або у разі настання тимчасової непрацездатності в перший робочий день, наступний за днем тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або у разі перебування у відрядженні в перший робочий день після закінчення відрядження дисциплінарне стягнення у виді догани.

Стверджує, що доводи позивача відносно того, що він як керівник (суб`єкт призначення) мав право застосувати до підлеглого державного службовця ( ОСОБА_3 ) дисциплінарне стягнення без проведення дисциплінарного провадження не відповідають ні нормі, ні духу закону.

Вказує, що при вирішенні питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було враховано також такі фактори як:

- ступінь вини начальника Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 щодо вчинення дисциплінарного проступку;

- характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків;

- відомості, що характеризують начальника Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 , обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність останнього, результати оцінювання його службової діяльності, наявність заохочень, стягнень та ставлення до державної служби;

- заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду.

Зазначає, що АРМА дотримано вимоги Закону № 889-УІІІ та Порядку № 1039 під час здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , а доводи позивача є безпідставними.

До відзиву відповідачем надано суду копію дисциплінарної справи стосовно позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Наказом АРМА від 08.07.2019 № 217/9-03-ос «Про призначення ОСОБА_1 » призначено ОСОБА_1 з 09 липня 2019 року на посаду начальника управління Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА, як такого, що визначений переможцем конкурсу з посадовим окладом згідно із штатним розписом, відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про державну службу».

22.03.2023 центральним апаратом АРМА отримано звернення (скаргу) (вх. № В-35-23) завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА Вітов Н.І. щодо вчинення начальником управління Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. За вимогами звернення, особа вимагала вжиття заходів реагування, у тому числі проведення службового розслідування та притягнення до відповідальності винних осіб.

Наказом АРМА від 27.03.2023 №56 «Про проведення позапланового внутрішнього аудиту» було порушено питання проведення позапланового внутрішнього аудиту у Центрально-західному МТУ з питань дотримання вимог актів законодавства при притягненні до відповідальності працівників Центрально-західного МТУ АРМА.

Наказом АРМА від 29.03.2023 №82/9-03-ос «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , начальника управління Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА, відсторонено від виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , начальника управління Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА, на час здійснення дисциплінарного провадження з 29.03.2023. Дисциплінарне провадження, порушене пунктом 1 цього наказу, здійснити у строк до 28.04.2023.

Матеріали дисциплінарної справи містять акти про відмову від надання пояснень ОСОБА_1 від 13.04.2023 та від 17.04.2023.

24.04.2023 позивач надав дисциплінарній комісії свої пояснення №1 стосовно вищевказаних підстав для порушення дисциплінарного провадження.

Також матеріали дисциплінарної справи містять пояснення ОСОБА_3 від 04.04.2023 та пояснення ОСОБА_5 від 06.04.2023.

Позивач в позові вказує, що ним 03.05.2023 було надано т.в.о. Голови АРМА пояснення засобами електронного зв`язку. Проте позивачем не подано відповідних доказів такого надіслання їх відповідачу, а матеріали дисциплінарної справи вказаних пояснень не містять.

Згідно Аудиторського звіту № 32 за результатами позапланового внутрішнього аудиту у Центрально-західному МТУ з питань дотримання вимог актів законодавства при притягненні до відповідальності працівників Центрально-західного МТУ АРМА від 14.04.2023, встановлено порушення вимог частини першої статті 68 та частини другої статті 77 Закону № 889-VIII.

Згідно Подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ АРМА для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , поданого на розгляд т.в.о. Голови АРМА ОСОБА_6 01.05.2023, вбачається, що дисциплінарною комісією було визначено ступінь вини, характер і тяжкість вчинення дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим у діях начальника управління Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 встановлено наявність дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону № 889-УШ (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень). Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є сформована в установленому порядку дисциплінарна справа. З огляду на викладене, а також керуючись частиною третьою статті 66 Закону № 889-УІП, дисциплінарною комісією рекомендовано застосувати до начальника управління Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани.

Наказом АРМА від 10.05.2023 №159/9-03-ос «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», підписаного в.о. голови ОСОБА_7 , наказано за результатами розгляду внесеного в установленому порядку подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ АРМА для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , утвореної згідно з наказом АРМА від 29.03.2023 № 83/9-03-ос «Про утворення дисциплінарної комісії», щодо наявності дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень), і матеріалів дисциплінарної справи, сформованої з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення згідно з наказом АРМА від 29.03.2023 № 82/9-03-ос «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » дисциплінарного провадження стосовно начальника Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА Серьогіна Станіслава Юрійовича щодо відомостей, викладених у зверненні ОСОБА_3 від 22.03.2023 б/к (зареєстрованому в АРМА 22.03.2023 за №В-35-23), а саме у зв`язку із прийняттям ОСОБА_1 рішення: без дотриманню процедури здійснення дисциплінарного провадження; визначення і установленому порядку можливого ступеня вини ОСОБА_3 характеру і тяжкості можливого вчиненого нею дисциплінарного проступку: дотримання обов`язкових підстав при прийнятті рішення щодо застосуванню дисциплінарного стягнення до державного службовця; дотримання вимог Закону України «Про державну службу» при визначенні юридичної кваліфікації виду дисциплінарного проступку, який було застосовано до ОСОБА_3 у вигляді наказу Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА від 21.03.2023 № 1/07-11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до Вітов Наталі», застосувати до ОСОБА_1 , начальника Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА, в перший робочий день після закінчення відпустки або у разі настання тимчасової непрацездатності в перший робочий день, наступний за днем тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або у разі перебування у відрядженні в перший робочий день після закінчення відрядження дисциплінарне стягнення у виді догани.

Згідно пункту 2 вказаного наказу АРМА від 10.05.2023 № 159/9-03-ос початок строку дії застосованого дисциплінарного стягнення згідно з пунктом 1 цього наказу вважати перший робочий день після закінченню відпустки ОСОБА_1 або у разі настання його тимчасової не працездатності в перший робочий день, наступний за днем тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або у разі перебування у відрядженні в перший робочий день після закінчення відрядження.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до преамбули Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII) цей Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно зі статтею 1 цього Закону державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

На підставі частини першої статті 3 Закону № 889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Частинами першою та другою статті 5 Закону №889-VIII визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Отже, Закон № 889-VIII є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби, що включає в себе й питання дисциплінарної відповідальності державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 8 згаданого Закону державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно із частиною першою статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 65 Закону №889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

На підставі пункту 5 частини другої статті 65 вказаного Закону дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Положеннями частини першої статті 66 Закону № 889-VIII визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби (далі - Комісія), поданням дисциплінарної комісії (частини третя і шоста статті 66 Закону № 889-VIII).

За правилами статті 68 Закону №889-VIII дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Згідно із частинами першою, дев`ятою - одинадцятою статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Частиною першою статті 74 вказаного Закону передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частини перша і друга статті 77 Закону № 889-VIII).

Отже, з наведених положень Закону № 889-VIII убачається, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, державний службовець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням суб`єктом призначення або керівником державної служби на такого державного службовця дисциплінарного стягнення у виді догани.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 810/1224/17.

Аналізуючи наведені вище приписи суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача відносно того, що він як керівник мав право застосувати до підлеглого державного службовця ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення без проведення дисциплінарного провадження.

Судом встановлено, що однією з підстав позову є посилання позивача на те, що оскаржуваний наказ АРМА від 10.05.2023 року №159/9-ОЗ-ОС «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » виданий під час перебування позивача у відпустці та тимчасовою втратою непрацездатності (10 травня), що суперечить вимогам Закону України «Про державну службу» для прийняття кінцевого рішення у дисциплінарній справі.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Наказу АРМА від 13.04.2023 року №144/9-08-ОС «Про надання відпустки ОСОБА_1 » позивач перебував у період з 17 квітня 2023 року по 14 травня 2023 року у відпустці.

Згідно листка непрацездатності №7779578-1 від 10.05.2023 позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності з 10 травня по 13 травня 2023 року включно.

У пункті 2 оскаржуваного наказу АРМА 10.05.2023 №159/9-03-ос «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», зазначено що початок строку дії застосованого дисциплінарного стягнення згідно з пунктом 1 цього наказу вважати перший робочий день після закінчення відпустки ОСОБА_1 або у разі настання його тимчасової непрацездатності в перший робочий день, наступний за днем тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або у разі перебування у відрядженні в перший робочий день після закінчення відрядження.

Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Водночас, у вказаній правовій нормі Закону №889-VIII законодавець увів застереження щодо застосування дисциплінарного стягнення під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні здебільшого з метою захисту особи від незаконного звільнення з посади.

Отже суд вважає, що застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани в перший робочий день після його повернення на службу з лікарняного, з метою дотримання строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не суперечить положенням частини четвертої статті 74 Закону № 889-VIII.

Аналогічна правова позиція щодо застосування дисциплінарного стягнення у виді догани в перший робочий викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 810/1224/17.

Стосовно доводів позивача щодо притягнення ОСОБА_3 завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-західного МТУ АРМА до дисциплінарної відповідальності, судом встановлено наступне.

Згідно з пунктом 3 Положення про Центрально-західне міжрегіональне територіальне управління АРМА, затвердженого наказом АРМА від 09.04.2019 №181 (далі - Положення про Центрально-західне МТУ АРМА), Центрально-західне територіальне управління АРМА у своїй діяльності, зокрема, керується Конституцією та законами України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, наказами АРМА, а також цим Положенням.

Начальник Центрально-західного територіального управління АРМА згідно з абзацами третім і тринадцятим пункту 11 Положення про Центрально-західне МТУ АРМА, зокрема: організовує та забезпечує виконання Центрально-західним територіальним управлінням АРМА Конституції та законів України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, інших актів законодавства, наказів АРМА; здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Підпунктом 2 пункту 3 посадової інструкції державного службовця категорії «Б», затвердженої 15.07.2020 визначено, що начальник Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА, згідно з основними обов`язками, зокрема, організовує та забезпечує виконання Центрально-західним міжрегіональним територіальним управлінням АРМА Конституції України та законів України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, інших актів законодавства, наказів АРМА.

Як вбачається з пункту 2 Порядку денного Протоколу № 3 оперативної наради при начальнику Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА від 17.03.2023, позивач повідомив присутніх про застосування до завідуючої сектору менеджменту активів ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження та доручив головному спеціалісту з питань управління персоналом підготувати проект наказу.

Центрально-західним міжрегіональним територіальним управлінням АРМА було видано наказ від №1/07-11 від 21.03.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ВІТОВ Наталі», який було підписано начальником Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА ОСОБА_1 (далі - наказ Центрально-західного МТУ АРМА № 1/07-11).

Як вбачається з матеріалів дисциплінарної справи, при дослідженні дисциплінарною комісією змісту зазначеного наказу Центрально-західного МТУ АРМА №1/07-11 дисциплінарною комісією виявлено, зокрема, наступне:

- в преамбулі вказаного наказу міститься лише наступний текст «Відповідно до статей 65, 66, 68 Закону України «Про державну службу» в зв`язку з невиконанням пункту 1, 2 Плану діяльності Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА на 2023 рік». Зазначене свідчить про недотримання при виданні вказаного наказу вимог частини другої статті 77 Закону № 889-VІІІ;

- в результативній частині вказаного наказу зазначено наступний текст « 1. ЗАСТОСУВАТИ дисциплінарне стягнення до ВІТОВ Наталі, завідувача Сектору менеджменту активів Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА у вигляді зауваження.»;

- в підставах до вказаного наказу зазначено наступний текст «Підстава: протокол оперативної наради при начальнику Центрально-західного міжрегіонального територіального управління АРМА № 3 від 17.03.2023, пояснення ВІТОВ Наталі від 15.03.2023.». Зазначене свідчить про недотримання при виданні вказаного наказу вимог частини одинадцятої статті 69 Закону № 889-УІІІ.

Відповідно до статті 69 Закон № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія.

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення.

Дисциплінарну комісію стосовно інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів.

Члени дисциплінарної комісії здійснюють свої повноваження на громадських засадах.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Згідно статті 77 Закону № 889-VІІІ рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

У разі виявлення за результатами розгляду ознак кримінального чи адміністративного правопорушення суб`єкт призначення зобов`язаний протягом трьох календарних днів передати відповідну заяву та копію матеріалів справи до відповідного правоохоронного органу.

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

У разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Аналізуючи наведене вище суд погоджується з позицією дисциплінарної комісії відповідача стосовно того, що прийняття позивачем рішення у вигляді зазначеного наказу Центрально-західного МТУ АРМА № 1/07-11 було здійснено без: 1) дотримання процедури здійснення дисциплінарного провадження; 2) визначення в установленому порядку можливого ступеня вини ОСОБА_3 , характеру і тяжкості можливого вчиненого нею дисциплінарного проступку; 3) дотримання обов`язкових підстав при прийнятті рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення до державного службовця; 4) дотримання вимог зазначених норм законодавства при визначенні юридичної кваліфікації виду дисциплінарного проступку, який було застосовано до ОСОБА_3 .

Таким чином позивачем, під час прийняття наказу Центрально-західного МТУ АРМА № 1/07-11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ВІТОВ Наталі» було вчинено порушення службової дисципліни у вигляді дисциплінарного проступку.

Крім цього, у контексті оцінки решти доводів позовної заяви, звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Решта доводів позивача щодо наведених доказів, ґрунтуються виключно на власному трактуванні відповідних положень законодавства і обставин та не викликають обґрунтованих сумнівів у суду щодо допустимості і достовірності таких доводів, а тому, з огляду на позицію ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, 18.07.2006 , суд не вважає за необхідне надавати детальну відповідь на решту таких аргументів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, у справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.