Справа № 758/2187/25
Суддя: Левицька Я. К.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/2187/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Левицької Я.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду міста Києва із позовною заявою про скасування постанови поліцейського 2 взводу 1 роти 4 батальйону полк-1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшого сержанта поліції Волинця Юрія Сергійовича серії ЕНА № 3967487 від 30.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510 грн; стягнення з відповідача судових витрат.

Позивачка в обґрунтування позову зазначила, що вважає винесену відносно неї постанову протиправною, складеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначила, що 30.01.2025 року на пр. Ак. Глушкова, 40, переїжджаючи перехрестя, її було зупинено патрульною поліцією. Підійшовши до неї поліцейський повідомив, що вона нібито проїхала перехрестя на червоний сигнал світлофора, на що остання відповіла, що сигнал світлофора був зелений і вона не порушувала Правила дорожнього руху. В процесі бесіди поліцейський почав розмовляти з нею на підвищеному тоні, кричав, зухвало себе поводив, насміхався над нею, принижував її. Крім того, поліцейським не було роз`яснено права та проігноровано клопотання про надання правової допомоги. Роздруковані постанови поліцейський тримав в себе в руках, на яких вона мала змогу поставити тільки підпис про отримання копії постанови, можливості написати заперечення проти цієї постанови поліцейський не надав. Поліцейським не було дотримано Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179.

Ухвалою суду від 18.02.2025 року позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 161 КАС України та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 05.03.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

17.04.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що вона винесена правомірно. В оскаржуваній постанові серії ЕНА № 3967487 від 30.01.2025 року вказане посилання на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема у пункті 7 вказаної постанови «до постанови додаються» вказане посилання на відео з нагрудної камери №470201. При цьому, позивач не заперечує наявність відео- доказів правопорушення. У вказаному відеозаписі поліцейський пояснює підстави зупинки, роз`яснює права за статтями 268, 289 КУпАП та статтею 63 Конституції України та проводить розгляд справи. Посилання позивача на те, що у вказаний у постанові час постанову було складено без врахування зауважень, пояснень, доказів і таке інше спростовується відеозаписом, що долучено до вказаної постанови. Зокрема на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення представником відповідача надано відеозпис із відеореєстратора, на якому зафіксовано факт проїзду позивачем перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Посилається на те, що диспозиція статті 286 КАС України не передбачає визнання дій протиправними чи незаконними, якщо розглядається справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відтак теза позивача щодо визнання дій інспектора такими, що порушують права позивача є необґрунтованою, безпідставною та такою, яка не можу бути застосована в даному провадженні. Крім того зазначає, що позивачем не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, також позивачем не надано будь-яких належним і допустимих доказів на підтвердження доводів про обсяг наданої їй правової допомоги. Представник відповідача вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законним, обґрунтованим та доведеним, а тому оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

В судове засідання позивачка не з`явилась, 23.04.2025 року до суду надійшло клопотання позивачки про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, враховуючи всі викладені у позовній заяві та клопотанні обставини, пояснення та надані докази.

В судовому засіданні 23.04.2025 року представником відповідача Чернишем О.Г. заявлено клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи те, що сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд протокольною ухвалою від 23.04.2025 року ухвалив здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з викладеним та відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до постанови серії ЕНА № 3967487 від 30.01.2025 року, що долучена до матеріалів справи вбачається, що 30.01.2025 року об 11 год. 21 хв. в м. Києві по проспекту Академіка Глушкова, 40 водій транспортного засобу марки «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проїхала регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила вимоги пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху

Згідно цієї постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивачка вважає постанову протиправною, оскільки вважає, що вона не порушувала Правила дорожнього руху та проїхала регульований пішохідний перехід на зелений сигнал світлофору. Окрім того, позивачка зауважує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не дотримувався правил етичної поведінки, не повідомив та не роз`яснив права, передбачені ст. 268 КУпАП, не надав можливості скористатися правовою допомогою.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про дорожній рух" цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.7 ПДР світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Пп. «е» п. 8.7.3 п. 8.7 ПДР визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

За перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху встановлено адміністративну відповідальність відповідно до ст. 122 КУпАП.

Так, ч. 2 статті 122 КУпАП за порушення, зокрема проїзд на заборонний сигнал світлофора, встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3, 4, 6 і 7 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. (ч. 4 статті 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 7 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення щодо виявлення порушень ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 283 КУпАП встановлені обов`язкові вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, зокрема зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як зазначалося вище поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону полк-1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим сержантом поліції Волинцем Юрієм Сергійовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3967487 від 30.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності водія транспортного засобу марки «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушено вимоги пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, протокол на місці про вчинення правопорушення не складався, що відповідає положенням ч. 4 статті 258 КУпАП.

У пункті 7 постанови серії ЕНА № 3967487 від 30.01.2025 року зазначено, що до неї додаються - відео з нагрудної камери поліцейського № 470201.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Представником відповідача надано до суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського № 470201 та відео з відео-реєстратора ЕНА № 3967487, встановленого на автомобілі, в якому перебували працівники патрульної поліції, на підтвердження винуватості позивачки у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення з яких вбачається, що транспортний засіб марки «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора (0:01:04 хв. відеозапису з відео-реєстратора ЕНА № 3967487). Крім того, після зупинки транспортного засобу позивачці ОСОБА_1 роз`яснено підстави зупинки, з якими остання не погодилась, оскільки вважала, що здійснила проїзд регульованого пішохідного переходу на зелений сигнал світлофора. При цьому, позивачка керувалась сигналами світлофору, встановленого для пішоходів на іншій стороні переходу, вважаючи, що такий світлофор дублює сигнал світлофору, встановленого на переході, по якому вона рухалась.

Зазначене, на думку позивачки, також підтверджується фотографією місця події, долученою нею до заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 470201 (0:00:18 хв. по 0:01:05 хв., 0:03:28 по 0:04:15 запису) такі доводи позивачки є безпідставними, сигнали на вказаних позивачкою світлофорах не є дублюючими, про що надано відповідне роз`яснення поліцейським (0:01:14 хв. по 0:00:23 хв., 0:18:21 хв. по 0:20:27 хв. запису).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з аналізу наявних в матеріалах справи доказів та наданого відповідачем відеозапису вбачається наявність факту порушення позивачем пп. «е» п. 8.7.3 п. 8.7 Правил дорожнього руху, а саме: проїзду на заборонений червоний сигнал світлофору, а відповідно і вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо посилань позивача на порушення поліцейським правил етичної поведінки, допущені під час складання оскаржуваної постанови, суд встановив наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ч.1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейських.

Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.1, 2 статті 19 Закону №580-VIII).

Законом України від 15.03.2018 року №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки, на відміну від іншої служби/професії/особи, служба в поліції вимагає від поліцейського особливої обачності та неухильного виконання вимог Конституції України та Законів, що тісно пов`язується із захистом Держави, її громадян.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що порушення поліцейським правил етичної поведінки може бути підставою для його дисциплінарної відповідальності, однак наявність такого факту не впливає на суть вчиненого позивачкою адміністративного правопорушення та його кваліфікацію, і не може бути окремою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Щодо порушення права на правову допомогу, допущене, на думку позивачки, під час винесення оскаржуваної постанови, а також не розяснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП судом встановлено наступне.

Як вже зазначалось вище КУпАП встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26.05.2015 за № 5-рп/2015, скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. У вказаному рішенні міститься висновок про те, що положення, зокрема ч. 1 ст. 268 КУпАП є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складання протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності. Санкція частини 2 статті 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність притягнення позивачки до адміністративної відповідальності. В той час як позивакою не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки виключено незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

А тому з врахуванням зазначеного суд не вбачає підстав для скасування постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні вимог позивача, а також відсутність клопотання відповідача про стягнення на його користь судових витрат, такі зі сторін не стягуються.

Керуючись ст. 247, 251, 252, 280, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 73, 74, 77, 139, 241, 242, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Управління патрульної поліції в м. Києві, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Св. Хороброго, 9.

Повне судове рішення складено 28.04.2025 року.

Суддя Я.К. Левицька