Справа № 260/7098/24
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2025 року м. Ужгород№ 260/7098/24
Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_3 , в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 23.12.2024 та 07.03.2025, просить суд:

1. Визнати протиправною діяльність позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не проведення медичного обстеження під час проходження військово-лікарської комісії та вчинення дій, пов`язаних з визнанням придатності ОСОБА_1 до військової служби.

2. Визнати протиправним та скасувати протокол № 103 засідань медичної комісії по огляду військовозобов`язаних позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.05.2024, в частині, що стосується визначення придатності ОСОБА_1 за станом здоров`я до військової служби.

3. Визнати протиправною та скасувати довідку ВЛК № 3082 від 12.05.2024 позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , за результатами проходження медичного огляду ОСОБА_1 .

4. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , видання наказу про призов на військову службу під час мобілізації, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, та видачі мобілізаційного розпорядження ОСОБА_1 від 12.05.2024.

5. Скасувати повістку на відправку та мобілізаційне розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 в команді до військової частини НОМЕР_3 від 12.05.2024, відповідно до яких проведено призов ОСОБА_1 під час дії мобілізації, як придатного до військової служби.

6. Скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 128 від 14.05.2024 про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації резервістів, військовозобов`язаних, які призвані і направлені в складі команди НОМЕР_3 , відповідно до поіменних списків військовозобов`язаних (резервістів), які призвані і відправлені з ІНФОРМАЦІЯ_3 у складі команди до військової частини НОМЕР_3 від 14.05.2024, в частині, що стосується ОСОБА_1 .

7. Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України (по стройовій частині) № 140 від 15.05.2024 про зарахування до списків особового складу частини на всі види забезпечення, 15.05.2024, солдата ОСОБА_1 , призначеного на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, штатно-посадова категорія солдат, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_3 .

8. Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.05.2024 приїхав зі своєю матір`ю в смт Солотвино Тячівського району Закарпатської області, однак був затриманий органами прикордонної служби та доставлений в ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому було виписано повістку №21038 від 09.05.2024 про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ), в якому позивач перебував на військовому обліку за місцем проживання, на 13.05.2024 на 14:00 год. Наступного дня позивача повторно затримали органи прикордонної служби та склали протокол про адміністративне правопорушення за спробу незаконного перетинання державного кордону, а 12.05.2024 направили його до Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження медичного огляду. Позивач вказує, що медичний огляд взагалі не відбувся, його не опитував та не оглядав жодний лікар, однак рішенням позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 позивача було визнано придатним до проходження військової служби згідно протоколу № 103. Документу щодо проходження медичного огляду ВЛК позивач не отримував та не підписував. З огляду на вказане, вважає дії відповідача 2 протиправними, а протокол №103 від 12.05.2024 та довідку щодо придатності ОСОБА_1 такими, що підлягають скасуванню. Зазначає, що мобілізаційне розпорядження може бути вручене лише після проходження військовозобов`язаним медичного огляду ВЛК та визнання його придатним до військової служби. Так як медичний огляд не проводився, відповідно і видача мобілізаційного розпорядження протиправна. З наведених підстав, а саме: не проведення медичного огляду для встановлення придатності позивача, останній вважає протиправними також наказ про призов його на військову службу та про призначення та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 . Крім того, позивач вказує, що на момент взяття його на облік до відповідача 1, позивач вже перебував на військовому обліку за місцем реєстрації свого проживання у ІНФОРМАЦІЯ_8 , тому дії відповідача 1 щодо взяття його 12.05.2024 на військовий облік вчинені протиправно, поза межами повноважень та не у спосіб визначений Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також Положенням № 154. З огляду на наведене, з метою відновлення порушених прав позивач вважає за необхідне виключити його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представник відповідача 1 подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_9 , позивач повідомляв, що у нього підстави для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - відсутні. За рішенням військо-лікарської експертизи визнаний придатним за станом здоров`я до несення військової служби. З моменту оголошення загальної мобілізації ОСОБА_1 до центру комплектування за місцем фактичного проживання/реєстрації не з`являвся. Скарг на стан здоров`я та щодо вчинення будь-яких незаконних дій відносно себе, останній не заявляв. Таким чином, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 був призваний на військову службу під час мобілізації та призначений у команду військової частини НОМЕР_3 . При цьому відповідача 1 вказує, що відсутні законні підстави для виключений позивача із списків особового складу військової частини та звільнення з військової служби. У зв`язку з вищенаведеним, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що усно відмовився від проходження медичного огляду з причини відсутності при собі медичної картки амбулаторного хворого за формою № 025/о та жодного з медичних документів, що підтверджують його хвороби, однак відповідач 2 «провів» медичний огляд за 10 хвилин, не дивлячись на скарги на стан здоров`я. У зв`язку з тим, що дії відповідачів 1 та 2 щодо проведення медичного огляду та призову є протиправними, за таких обставин позивач не мав бути зарахований до списків особового складу відповідача 3. Позивач вважає, що підлягає виключенню зі списків особового складу відповідача 3, оскільки наказ командира відповідача 3 про зарахування до списків особового складу був виданий внаслідок прийняття відповідачем 1 протиправного наказу про призов ОСОБА_1 ..

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України та з 12.05.2024 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_5 .

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 12 травня 2024 року позивача доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою призову на військову службу під час мобілізації.

12.05.2024 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено медичний огляд ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу засідань медичної комісії по огляду військовозобов`язаних ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 №103 від 12.05.2024 ОСОБА_1 при проходженні медичної комісії скарг не висловлював, здоровий, придатний до військової служби.

Зі змісту картки обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 слідує, що ОСОБА_1 за результатами проведення медичного огляду визнаний придатним до проходження військової служби. Відповідно до картки обстеження та медичного огляду позивачу проведено такі дослідження: флюорографія органів грудної клітини. Також проведено медичне обстеження спеціалістами: терапевт; хірург; невропатолог; офтальмолог; ЛОР; дерматовенеролог; психіатр; травматолог.

Відповідно до довідки військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 № 3082 ОСОБА_1 визнаний придатним до проходження військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_11 видано ОСОБА_1 мобілізаційне розпорядження №1 від 12.05.2024 та повістку на відправку (бойову повістку) від 12.05.2024.

Відповідно до акту від 12 травня 2024 року громадянин ОСОБА_1 , пройшовши військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.05.2024 визнаний придатним до військової служби, після чого йому було доведено про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України, вручено бойову повістку та мобілізаційне розпорядження, однак гр. ОСОБА_1 відмовився від підпису направлення для проходження ВЛК, довідки ВЛК про ознайомлення з результатами військово-лікарської комісії, в аркуші про доведення кримінальної відповідальності за ст. 336 ККУ, мобілізаційного розпорядження, в розписці про отримання бойової повістки, та військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) №128 від 14.05.2024 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» солдата ОСОБА_1 , 1992 р.н., ВОС НОМЕР_6 , було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та направлено для проходження військової служби в складі військової частини НОМЕР_3 згідно поіменного списку військовозобов`язаних (резервістів), які призвані та відправлені з ІНФОРМАЦІЯ_1 у складі команди НОМЕР_3 №7202 від 14.05.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №140 від 15.05.2024 солдата ОСОБА_1 з 15 травня 2024 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 на всі види грошового забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки.

Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними, у зв`язку з чим, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан.

В подальшому воєнний стан було продовжено. На час розгляду справи воєнний стан триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII, по тексту рішення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У статті 1 Закону № 3543-XII містяться визначення понять мобілізація та особливий період, відповідно до яких:

мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Загальна мобілізація, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 3543-XII, проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Згідно з ст. 2 Закону № 3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України Про оборону України, цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-ХІІ, по тексту рішення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частина 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначає такі категорії громадяни України щодо військового обов`язку:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Призовний вік громадян встановлений у частині 1 статті 15 Закону № 2232-XII, яка визначає, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, які зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 18 Закону № 2232-ХІІ, від призову на строкову військову службу звільняються громадяни України, які визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 2232-ХІІ у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії.

До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність.

До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.

Згідно зі статтею18-1 Закону № 2232-ХІІ під час дії воєнного стану призов на строкову військову службу не проводиться.

Під час дії воєнного стану призовні комісії утворюються для розгляду питань щодо: організації та проведення медичного огляду осіб, які перебувають на військовому обліку призовників та досягли 27-річного віку, взяття їх на військовий облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку; направлення призовників, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, для проходження випробувань та складання вступних іспитів або прийняття рішення про відмову в такому направленні (частина третя статті 18-1 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, (далі - Порядок № 1487, по тексту рішення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку) (пункт 5 Порядку № 1487).

Отже, особи, які перебувають на військовому обліку призовників, визначені в пункті 1 частини першої статті 37 Закону № 2232-XII. Натомість особи, які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних, визначені в пункті 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-XII (звільнені від направлення для проходження базової військової служби).

Як вбачається з матеріалів справи у довідці №1/008863 від 09.07.2009 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_12 , вказано, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час. а отже підлягає призову на військову службу по загальній мобілізації та відповідно переданий на військовий облік військовозобов`язаних.

Відповідно до вказаної довідки позивач був зарахований у запас другої категорії на підставі абзацу 2 частини першої статті 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Наведене також підтверджується відомостями, що містяться у військовому квитку серії НОМЕР_5 , зокрема, пунктом 6 визначено, що ОСОБА_1 призовною комісією Фастівського району Київської області зарахований в запас згідно статті 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.02.2009.

Отже, на момент призову на військову службу під час мобілізації, позивач мав статус військовозобов`язаного. Звільнення позивача на підставі частини 1 статті 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від призову на строкову військову службу як особу, яка визнана за станом здоров`я непридатною до військової служби, є підставою для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, згідно пункту 2 частини 1статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом з тим, надаючи правову оцінку аргументам позивача про те, що його призвано на військову службу примусово, не за місцем проживання та реєстрації, суд зазначає наступне.

Статтею 22 Закону № 3543-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до частин третьої, четвертої вищезазначеної статті під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

З огляду на наведені норми, суд дійшов висновку про те, що позивач, як військовозобов`язаний мав обов`язок протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або з`явитися у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження для уточнення своїх облікових даних, що позивачем зроблено не було.

Крім того, згідно пункту 79 Порядку № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, серед іншого:

організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;

організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;

Таким чином, до обов`язків територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить виявлення військовозобов`язаних, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку, оповіщення військовозобов`язаних про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призову на військову службу і забезпечення здійснення контролю за їх прибуттям.

Разом з тим, відповідно до пункту абзацу 11 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відтак, безпідставними є доводи позивача про те, що позивач вже перебував на військовому обліку за місцем реєстрації свого проживання у ІНФОРМАЦІЯ_8 , тому дії відповідача 1 щодо взяття його 12.05.2024 на військовий облік вчинені протиправно, оскільки заходи оповіщення та призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть здійснюватися РТЦК та СП незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Отже, підстав, які б перешкоджали призову ІНФОРМАЦІЯ_7 військовозобов`язаного позивача на військову службу під час мобілізації, судом не встановлено.

З огляду на вказане, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону № 2232-ХІІ військовозобов`язані, які, зокрема, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року (далі Закон № 3543-ХІІ), призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин.

Як вбачається з обставин справи, ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд позаштатною ВЛК, зі змісту картки обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 слідує, що ОСОБА_1 за результатами проведення медичного огляду визнаний придатним до проходження військової служби, та отримав рішення, оформлене постановою у формі довідки № 3082 від 12.05.2024 року про його придатність до військової служби.

На момент здійснення заходів з проведення призову, позивач не звертався із заявами про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з підстав, визначних у ст. 23 Закону № 3543-ХІІ.

Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_11 видано ОСОБА_1 мобілізаційне розпорядження №1 від 12.05.2024 та повістку на відправку (бойову повістку) від 12.05.2024, а наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) №128 від 14.05.2024 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» ОСОБА_1 , 1992 р.н., був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_3 .

Щодо доводів позивача про порушення вимог закону при проходженні ним медичного огляду, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивача затримали органи прикордонної служби та направили його до Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження медичного огляду.

Порядок проходження військово-лікарської комісії передбачено Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення), яким затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 22.1. Положення, дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).

Крім того, діагноз та постанови ВЛК на військовозобов`язаних, резервістів записуються у Картку обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того у військовий квиток та облікову картку. У випадку діагностування у військовозобов`язаного, резервіста хвороби, зумовленої ВІЛ, діагноз та стаття Розкладу хвороб до військового квитка та облікової картки не записуються.

На офіцерів запасу, визнаних ВЛК непридатними до військової служби, а також на військовозобов`язаних, резервістів, які знаходяться на зборах та визнані непридатними до подальшого проходження зборів, складається Свідоцтво про хворобу.

Зазначеним Положенням оформлення окремого документа у вигляді «направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією» для військовозобов`язаних, які призиваються на військову службу під час мобілізації не передбачено. Відповідно до пункту 18.2. направлення на медичний огляд підписується керівником ТЦК та СП лише у випадку направлення на ВЛК ТЦК та СП призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які приймаються на військову службу за контрактом.

Відтак, «направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією на позивача, який був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, не складалось.

Відповідно до п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 2.5.1 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України, ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

Згідно з пунктом, 2.8.1. ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП.

Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та

ІНФОРМАЦІЯ_14 призначається лікар, який пройшов тематичне удосконалення (підвищення кваліфікації) з питань військово-лікарської експертизи або має досвід виконання обов`язків у складі військово-лікарських комісій не менше одного року, наказом керівника районного ТЦК та СП після погодження з керівником районного (міського) державного або комунального закладу охорони здоров`я (установи), головою ВЛК обласного ТЦК та СП, Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_15 ,

ІНФОРМАЦІЯ_16 (Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_15 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ) призначається начальник медичного відділення цього ТЦК та СП наказом керівника ТЦК та СП після погодження з начальником ВЛК регіону.

Персональний склад ВЛК при районному (міському), обласному ТЦК та СП визначається наказами відповідних керівників ТЦК та СП на підставі наданої начальником (керівником) закладу охорони здоров`я (установи) інформації про перелік медичних працівників, які залучаються до роботи ВЛК при районному (міському), обласному ТЦК та СП, із зазначенням їх спеціальностей.

Як слідує з пункту 2.8.2, ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.

Відповідно до пункту 2.8.3. ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону.

Пунктом 3.3 визначено, що скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.

Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_15 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.

Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_17 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.

Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.

Таким чином, із наведених вище норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До позаштатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП. При цьому, дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_17 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що військовозобов`язані підлягають медичному огляду позаштатною ВЛК, а у разі незгоди з результатами військово-лікарської експертизи, направляються на огляд штатною ВЛК обласного ТЦК та СП, постанову якої вже може бути оскаржено до штатних ВЛК або у судовому порядку.

Зважаючи на те, що ВЛК, яка проводила медичний огляд позивача та склала довідку № 3082 від 12.05.2024 є позаштатною ВЛК, у разі незгоди з проведеним оглядом та висновком про придатність до військової служби, позивач мав звернутись до позаштатної ВЛК із заявою про проведення огляду ВЛК обласного ТЦК та СП, а у разі підтвердження результатів медичного огляду, оскаржити такий висновок до штатної ВЛК або до суду.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, тому суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ.

Так, Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зазначив про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення № 402.

Проте, позивачем не надано доказів дотримання ним встановленої процедури оскарження результатів позаштатної ВЛК та його доводи про неповноту проведеного медичного огляду та незаконність висновків ВЛК про його придатність до військової служби не можуть бути прийняті до уваги судом через порушення досудового порядку врегулювання спору.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 30.11.2021 у справі № 826/17175/18.

При цьому не знаходять свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідачем 2 не проводився медичний огляд позивача. Так як зі змісту картки обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 слідує, що ОСОБА_1 за результатами проведення медичного огляду визнаний придатним до проходження військової служби. Відповідно до картки обстеження та медичного огляду позивачу проведено такі дослідження: флюорографія органів грудної клітини. Також проведено медичне обстеження спеціалістами: терапевт; хірург; невропатолог; офтальмолог; ЛОР; дерматовенеролог; психіатр; травматолог.

Відповідно до довідки військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 № 3082 ОСОБА_1 визнаний придатним до проходження військової служби.

Відтак, з огляду на те, що доводи позивача про непроведення медичного огляду, а також протиправність взяття на військовий облік позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача 2 щодо не проведення медичного обстеження під час проходження військово-лікарської комісії, в тому числі визнання протиправними та скасування протоколу №103 від 12.05.2024, довідки №3082 від 12.05.2024, а також визнання протиправними та скасування мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_6 №1 від 12.05.2024, наказу щодо призову солдата ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження служби у складі військової частини НОМЕР_3 .

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №140 від 15.05.2024 року командира військової частини НОМЕР_3 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини, та виключення позивача зі списків особового складу такої, суд виходить з наступного.

Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п.4 ч.1 та абз.1 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за №1407/38743, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Інструкція 280, в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1, 3 Розділу XII Інструкції №280 облік особового складу в особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, ведеться у порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.

Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції.

Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів відмобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення.

Пунктом 14 Розділу ІІ Інструкції №280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

З вказаних норм у їх сукупності слідує, що організація обліку та призову громадян в особливий період, покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахуванням здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З урахуванням наведеного суд не вбачає правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_3 №140 від 15.05.2024 року про зарахування до списків частини солдата ОСОБА_1 ..

У зв`язку з викладеним не підлягає задоволенню і похідна вимога про зобов`язання військової частини НОМЕР_3 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до частини 2статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На думку суду, в даній справі, відповідачем доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович