Справа № 320/50533/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Київ № 320/50533/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Буддизайн-21» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Буддизайн-21» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу № 095701 від 04.06.2024 та № 095702 від 04.06.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 квітня 2024 року о 15 год. 25 хв. на 133 км автомобільної дороги М-21«Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» Житомирського району, належні ТОВ «Буддизайн-21» на підставі приватної власності транспортні засоби сідельний тягач марки DAF моделі XF 105.510 д.н.з. НОМЕР_1 , причіп марки MOSLEIN моделі ST3 д.н.з. НОМЕР_2 , були зупинені працівниками Укртрансбезпеки Потапчуком Д.В., старшим державним інспектором Відділу кваліфікованого нагляду (контролю) у Житомирській області та Обиходом Д.Л., старшим державним інспектором Відділу кваліфікованого нагляду (контролю) у Житомирській області.

У результаті проведення перевірки вказаних транспортних засобів, посадовими особами Укртрансбезпеки було складено акт № 040428 від 30.04.2024, в якому містяться висновки про порушення, встановлених законодавством, габаритно-вагових норм понад 30%, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та висновки про відсутність, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт», документів, відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

04 червня 2024 року Відділом державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанови №095701 та № 095702 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ТОВ «Буддизайн-21»у сумі 17 000 грн та 51 000 грн відповідно. Вважає вказані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві зазначає, що 30.04.2024 уповноваженими особами Укртрансбезпеки відповідно до направлення від 29.04.2024 № 001671 на рейдову перевірку на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Посадовими особами Відділу під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) встановлено порушення позивачем вимог статті 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: відсутні на момент перевірки товарно-транспортна накладна або інший визначений документ на вантаж, який має містити обов`язкові реквізити згідно статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме інформація про вантажовідправника, вантажоодержувача та замовника, що зафіксовано в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.04.2024 № АР040428 та відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF з причепом MOESLEIN номерний знак НОМЕР_1 та НОМЕР_3 відповідно, встановлено перевищення габаритних параметрів, передбачених пунктом 22.5 Закону України «Про дорожній рух», а саме: ширина 3,40 м при допустимих 2,6 м (перевищення на 30,77%), висота 4,56 м при допустимих 4,0 м (перевищення на 14%).

Зважаючи на зазначене, Відділом державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті правомірно було винесено постанови від 04.06.2024 про застосування адміністративно-господарських штрафів. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані представниками сторін документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до направлення від 29.04.2024 № 001671 на рейдову перевірку, 30 квітня 2024 року о 15 год. 25 хв. на 133 км автомобільної дороги М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» Житомирського району працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті було зупинено належний ТОВ «Буддизайн-21» на підставі власності транспортний засіб сідельний тягач марки DAF моделі XF 105.510 д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом марки MOSLEIN моделі ST3 д.н.з. НОМЕР_2 .

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF/MOESLEIN номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , встановлено перевищення габаритних параметрів, встановлених пунктом 22.5 Закону України «Про дорожній рух», а саме: ширина 3,40 м при допустимих 2,6 м (перевищення на 30,77%), висота 4,56 м при допустимих 4,0 м (перевищення на 14%).

Відповідно до частини четвертої пункту 4 Порядку №1007/1207 контролюючою особою Укртрансбезпеки було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 30.04.2024 № 040653.

У результаті проведення перевірки вказаного транспортного засобу, посадовими особами Укртрансбезпеки було складено акт № 040428 від 30.04.2024, в якому містяться висновки про порушення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та висновки про відсутність передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт» документів, відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

14 травня 2024 року повідомленням від 14.05.2024 №42153/28/24-24 було викликано позивача для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 04.06.2024. Вказане повідомлення отримано позивачем 20.05.2024.

04 червня 2024 року Відділом державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів:

№ 095701 про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно ТОВ «Буддизайн-21» у сумі 17 000 грн;

№ 095702 про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно ТОВ «Буддизайн-21» у сумі 51 000 грн.

ТОВ «Буддизайн-21» оскаржило вказані постанови до Державної служби України з безпеки на транспорті.

04.07.2024 за результатами розгляду Державної служби України з безпеки на транспорті, поданої ТОВ «Буддизайн-21», скарги постанови № 095701 та № 095702 від 04.06.2024 про застосування адміністративно-господарських штрафів залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи вказані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним постановам Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві про застосування адміністративно-господарських штрафів від 04червня 2024 року, суд дійшов таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту є Закон України від «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).

Так положеннями Порядку № 1567 врегульовано, що:

рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України;

рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 11, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III , габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 879, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»: великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22. 5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 4 абзацу 2 Правил № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (в чинній редакції, яка діяла на момент перевірки), передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема:

б) фактичної маси на дорогах місцевого значення для двохвісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом 24 тонни.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Судом встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF/MOESLEIN номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , встановлено перевищення габаритних параметрів, встановлених пунктом 22.5 Закону України «Про дорожній рух», а саме: ширина 3,40 м при допустимих 2,6 м (перевищення на 30,77%), висота 4,56 м при допустимих 4,0 м (перевищення на 14%).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення.

Автомобільні дороги місцевого значення поділяються на обласні та районні.

До обласних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що з`єднують адміністративні центри Автономної Республіки Крим і областей з іншими населеними пунктами в межах Автономної Республіки Крим чи області та із залізничними станціями, аеропортами, річковими портами, пунктами пропуску через державний кордон, місцями відпочинку і не належать до доріг державного значення.

До районних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що з`єднують адміністративні районні центри з іншими населеними пунктами, інші населені пункти між собою, з підприємствами, об`єктами культурного значення, іншими дорогами загального користування у межах району.

Перелік доріг місцевого значення, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів, затверджують Рада міністрів Автономної Республіки Крим та обласні державні адміністрації один раз на три роки.

Вказаним підтверджується, що позивачем допущено порушення вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 % при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

Вказане порушення позивачем не заперечується.

Відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що позивачем здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням вагових норм на 30%, а тому адміністративно-господарський штраф у розмірі 51 000 грн застосований на законній підставі.

Стосовно доводів позивача про те, що проведення габаритно-вагового контролю та складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 040693 від 30.04.2024 відбулося з порушенням Порядку №1567 та вимог, передбачених Порядком № 1007/1207, оскільки в складеній довідці відсутній підпис, прізвище та ініціали оператора вагового комплексу, яким проводилося зважування транспортного засобу, то суд вважає такі доводи безпідставними та помилковими з огляду на таке.

Суд відмічає, що відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Агентства відновлення, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

При цьому, рейдова перевірка та габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного засобу проводився двома посадовими особами Укртрансбезпеки - старшими державними інспекторами Відділу кваліфікованого нагляду (контролю) у Житомирській області Потапчуком Д.В. та Обиходом Д.Л., які зазначені в направленні на рейдову перевірку та підписали акт проведення перевірки № 001671 від 29.04.2024, що позивачем фактично не заперечується, та свідчить про відсутність в діях відповідача порушення вимог пункту 16 Порядку № 1567.

У свою чергу, безпосереднє оформлення документів за результатами проведеної перевірки лише однією посадовою особою жодним чином не спростовує факт участі інших осіб у проведенні такої перевірки та не є порушенням порядку проведення габаритно-вагового контролю.

Окрім того, посадові особи Укртрансбезпеки відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.

За доцільне також слід зазначити, що видача за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті довідки про здійснення габаритно-вагового контролю, передбачена пунктом 18 Порядку №879, відповідно до якого у довідці зазначається час і місце здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначається спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207 «Про затвердження Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування» (далі - Порядок № 1007/1207).

Форма такої довідки передбачена Додатком 1 до Порядку №1007/1207.

Згідно затвердженої форми, довідка про здійснення габаритно-вагового контролю містить графу з прізвищем, ініціалами та підписом оператора вагового комплексу (особи, яка безпосередньо здійснює зважування транспортного засобу).

Водночас, суд зауважує, що відповідно до фактичних обставин цієї справи мало місце здійснення саме габаритного контролю транспортного засобу позивача, тобто перевірка на відповідність, встановленим законодавством, нормативам габаритних параметрів (ширини, висоти, довжини) такого транспортного засобу, наявності дозволу на рух за визначеним маршрутом, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортного засобу, а не вагового, що передбачає визначення вагових параметрів навантаження транспортного засобу. Відповідно безпосереднє зважування транспортного засобу у спірному випадку не відбувалося та була відсутня необхідність залучення оператора вагового комплексу.

Щодо визнання протиправною та скасування постанови № 095701 від 04.06.2024 про застосування до ТОВ «Буддизайн 21» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, актом проведення перевірки зафіксовано порушення - перевезення вантажу за відсутності документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме ТТН.

Відповідно до статті 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, склад порушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності, полягав у здійсненні перевезення вантажу за відсутності товарно-транспортної накладної.

Підсумовуючи наведене, суд також погоджується з висновками відповідача про порушення позивачем Закону № 2344-III, яке виявлене та зафіксоване актом перевірки, і як наслідок, суд вважає правомірною постанову № 095701 від 04.06.2024 про застосування до ТОВ «Буддизайн-21» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Згідно зі статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Буддизайн-21» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.