Справа № 460/16029/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2025 року м. РівнеСправа №460/16029/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач-2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи з дня подання заяви, а саме 09.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія). 13.02.2024 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте органом Пенсійного фонду відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідної кількості років проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, визначених ч. 2 ст. 55 вищевказаного Закону. Позивач вважає, що з отриманням статусу потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи, який підтверджується відповідним посвідченням категорії 3, вона набула право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи. Крім того, зарахований органом Пенсійного фонду стаж позивача становить понад 33 роки. За наведених обставин, вважає, що відповідач-2 протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 06.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 20.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачам встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у визначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи у цей період. Необхідний страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", становить 25 років. Страховий стаж позивача становить 33 роки 6 місяців 6 днів. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , доданого до матеріалів позовної заяви, позивач має статус особи, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3. Згідно з довідкою №444 від 11.07.2024 виконавчого комітету Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області, позивач проживає в с. Іванчі, Вараського району, Рівненської області з 27.01.1993 по даний час, в с. Веретено з 08.02.1970 по 10.09.1985, з серпня-вересень 1988 по 27.01.1993, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до ч. 3 ст. 44, ст. 64 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі наказу ГУ ПФУ в Рівненській області від 24.04.2024 № 596 та направлення від 25.04.2024 № 2028/КПР проведено перевірку достовірності видачі довідки від 05.02.2024 № 116 про факт проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Веретено з 08.02.1970 по 10.09.1985, з 19.08.1988 по 27.01.1993, в с. Іванчі з 27.01.1993 по даний час. В зазначеній в описовій частині будинкової книги с. Веретено ст. 16 дійсно с записи про ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі "Відмітка органу міліції про приписку" зазначено: г. Березно штами ВИПИСАН 10 сентября 1985 года. В результаті перевірки встановлено, що в описовій частині погосподарських книг мають місце записи про реєстрацію ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В погосподарській книзі за 1986-1990 роки в графі "Отметка о времено отсутствующих членах семьи" вибил зазначено: 09.1985p. м. Березно; возратился зазначено: прибула; вибил зазначено: 08.1988 м. Ровно; возратился зазначено: 09.1988р. В погосподарській книзі №7 за 1991-1995 роки в графі "Відмітка про членів господарства, що зовсім вибули з госпордарства" зазначено: 10.1992р. пост. прож ОР 318/76. В погосподарських книгах за період з 1996 по 2025 роки відмітки про прибуття-вибуття відсутні. Видано нову довідку № 327 від 03.05.2024 виконавчого комітету Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області, позивач проживає в с. Іванчі Вараського району Рівненської області з жовтня 1992 року, в с. Веретено з 08.02.1970 по 10.09.1985, дата не вказано по серпень 1988 року, з вересня 1988 року по жовтень 1992 року, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Окрім того, згідно з записами диплому НОМЕР_2 та довідки № 131 від 17.05.2023 позивач навчалася на денній формі з 01.09.1985 по 19.07.1988 в СПТУ № 4, м. Березне, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 та довідки № 56 від 13.11.2023 позивач з 25.07.1988 по 31.08.1990 працювала на підприємстві Рівненська швейна фабрика, м. Рівне, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Постійне місце роботи/навчання позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживання, відтак факт роботи на Рівненській швейній фабриці, заперечує факт проживання його у зоні гарантованого добровільного відселення в (с. Веретено) в даний період з 25.07.1988 по 31.08.1990. За наданими документами про підтвердження факту проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, період становить 2 роки 4 місяці. Оскільки позивачем не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 не менше 3 роки, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутнє. Вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідач-2 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-2 подав відзив, у якому повністю підтримав позицію відповідача-1. Крім того, зазначив, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи з 01.02.2019 по 28.02.2019 та з 01.05.2019 по 31.12.2023, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата внесків. Період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення 33 роки 5 місяців 5 днів; станом на 01.01.1993 2 роки 4 місяці. Відмовлено в призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, згідно ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з відсутністю документів про підтвердження факту проживання (роботи) станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення - 3 роки. Таким чином, відповідачем-2 винесено рішення від 17.06.2024 про відмову позивачу в призначені пенсії відповідно ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з відсутністю документів про підтвердження факту проживання (роботи) станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення - 3 роки, оскільки на момент звернення за призначенням пенсії позивачкою не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - не менше 03 років (01 рік 03 місяці 24 дні) право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутнє. Вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Полиці Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області (а.с 11).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , повторно виданого 28.05.2021 Рівненською обласною державною адміністрацією замість посвідчення серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с. 14).

За змістом довідки від 11.07.2024 №444, виданої Полицькою сільською радою Вараського району Рівненської області, позивач зареєстрована та постійно проживає в с. Веретено Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області у періоди з 08.02.1970 по 01.09.1985, з серпень - вересень 1988 року по 27.01.1993, а з 27.01.1993 по даний час в с. Іванчі Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області (а.с. 20).

13.02.2024 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказану заяву відповідно до вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, після реєстрації та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності передано для розгляду ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 20.02.2024 №20 прийнято рішення про призначення позивачу пенсії.

ГУ ПФУ в Рівненській області звернулося до ГУ ПФУ у Вінницькій області з листом від 23.04.2024 №1700-0304-9/22853 з проханням переглянути рішення про призначення пенси за віком зі зниженням пенсійного віку та повідомити відповідача-1 про результати розгляду даного листа засобами документообігу (а.с. 81-82).

Листом від 22.05.2024 №0200-0304-9/49086 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило відповідача-1, що підтримує позицію ГУ ПФУ в Рівненській області, викладену в листі № 1700-0304-9/22853 від 23.04.2024 щодо видалення періоду з 25.07.1988 по 31.08.1990 із вкладки «Причетність до ЧАЕС» та необхідності перегляду права на призначення заявниці пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просило надати доступ для повторного опрацювання звернення заявниці та винесення рішення про відмову (а.с.83).

За наслідками повторного опрацювання заяви позивача від 09.02.2024 ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення від 17.06.2024 №20 (а.с.117), яким відмовлено у призначенні позивачу пенсії з підстав відсутності необхідної кількості років проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, визначених ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи з 01.02.2019 по 28.02.2019 та з 01.05.2019 по 31.12.2023, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата внесків. Період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення 33 роки 5 місяців 5 днів; станом на 01.01.1993 2 роки 4 місяці. Страховий стаж позивача становить 33 роки 6 місяців 6 днів.

Вказане рішення надіслане на поштову адресу позивача листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 28.06.2024 №1700-0205-8/38066 (а.с.41).

Вважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року (ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років. Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, суд враховує, що згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1), документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення; для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування; для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч. 1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч. 4).

Позивачем до позовної заяви додано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , видане 28.05.2021 Рівненською обласною державною адміністрацією, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ.

Згідно з п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі Порядок №551), посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Викладене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №551 чітко визначено, що саме посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відтак, надаючи особі посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за нею право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

Велика Палата Верховна Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 зазначила, що: …право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживала або постійно працювала чи постійно навчалася у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що дає їй право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, в тому числі і на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

При цьому, покликання відповідачів на те, що період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення становить станом на 01.01.1993 - 2 роки 4 місяці, суд вважає безпідставними, оскільки питання проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993 вирішувалося при наданні їй статусу потерпілої особи.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 26.07.2023 у справі № 460/2589/20.

Суд встановив, що згідно з довідкою від 11.07.2024 №444 (з урахуванням оновленої довідки від 03.05.2024 №327) позивач проживала, зокрема, у періоди серпень 1988 року, з вересня 1988 року по 27.01.1993 в с. Веретено Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, а з 27.01.1993 по день видачі довідки - 11.07.2024 - в с. Іванчі Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 с. Веретено та с. Іванчі Володимирецького району Рівненської області відносяться до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Оцінюючи доводи відповідачів про те, що відповідно до наданих документів позивач у період з 25.07.1988 по 31.08.1990 працювала на Рівненській швейній фабриці, що знаходиться в м. Рівне, тобто фактично позивач проживала у зазначеному населеному пункті, територія якого не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17, від 10.04.2019 у справі №162/760/17 та постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17, від 26.07.2023 у справі №460/2589/20.

Довідкою від 11.07.2024 №444 (з урахуванням оновленої довідки від 03.05.2024 №327) засвідчено факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення у періоди серпень 1988 року (1 місяць), з вересня 1988 року по 27.01.1993 (4 роки 4 місяці 27 днів) в с. Веретено Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, а з 27.01.1993 по день видачі довідки - 11.07.2024 (31 рік 5 місяців 15 днів).

Суд зауважує, що довідка від 03.05.2024 №327 (а.с. 69), була видана виконавчим комітетом Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області за результатами перевірки, проведеної органом Пенсійного фонду, за наслідками якої складено акт перевірки відповідності первинних документів змісту довідки про факт проживання, наданої для призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_2 від 01.05.2024 №1700-1102-1/2572 (а.с. 66-68).

В матеріалах справи відсутні докази визнання таких довідок органу місцевого самоврядування недійсними. Отже у суду відсутні сумніви щодо достовірності вказаної інформації.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази проживання позивача на території м. Рівне у період з 25.07.1988 по 31.08.1990, а тому покликання відповідачів на те, що в цей період позивач, працюючи на Рівненській швейній фабриці, проживала в такому населеному пункті, територія якого не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, є лише їх припущенням.

Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі №460/2589/20 зазначив, що …дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено відповідними довідками органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Суд зауважує, що орган Пенсійного фонду при визначенні права особи на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ не наділений повноваженнями зараховувати чи не зараховувати періоди проживання такої особи на території зон радіоактивного забруднення, а лише враховувати періоди її проживання на такій території, які вказані в належно оформлених документах, зазначених в ч. 3 та ч. 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ, або встановлені судовим рішенням.

Крім того, суд критично оцінює поведінку ГУ ПФУ в Рівненській області щодо спонукання іншого територіального органу Пенсійного фонду до вчинення дій щодо маніпуляцій відомостями в електронній пенсійній справі позивача шляхом видалення періоду з 25.07.1988 по 31.08.1990 її проживання на території зони гарантованого добровільного відселення, який охоплюється довідками органу місцевого самоврядування від 11.07.2024 №444 та від 03.05.2024 №327, із вкладки «Причетність до ЧАЕС» та у такий спосіб до перегляду вже прийнятого рішення від 20.02.2024 №20 про призначення їй пенсії; а також поведінку ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо проведення таких маніпуляцій та перегляду вже прийнятого рішення від 20.02.2024 №20 про призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного вікую. Адже визначених законом підстав та повноважень для перегляду вже призначеної пенсії у відповідачів не було.

Повертаючись до обставин справи, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 11.07.2024 понад 35 років, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за повні 2 роки проживання в такій зоні, але не більше 6 років.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 08.06.2022 у справі № 380/7535/21.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів проживання позивача на території радіоактивного забруднення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986.

Оскільки у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 позивач не проживала в зоні гарантованого добровільного відселення, то вона не має права на зарахування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

Враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також довідок органу місцевого самоврядування, які підтверджують факт проживання позивача в період з моменту аварії на ЧАЕС по 11.07.2024 на території зони гарантованого добровільного відселення (категорія 3) понад 35 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ (6 років додатково за повних 12 років проживання в зоні гарантованого добровільного відселення).

Частиною третьою статті 55 №796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

При цьому, частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Враховуючи вимоги Законів №796-XII та №1058-ІV, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років позивач набуває в 54 роки та за наявності страхового стажу (на момент досягнення 54-го віку) 25 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (13.02.2024) вона досягла віку 54 роки 0 місяців 6 днів та має страховий стаж понад 33 роки.

Отже в досліджуваній ситуації виконано умови для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач-2 протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі її заяви від 09.02.2024.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 17.06.2024 №20 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та відновленню шляхом зобов`язання орган Пенсійного фонду призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідачів, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення частини першої статті 45 Закону №1058-ІV, згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досягла пенсійного віку з урахуванням його зменшення на 6 років відповідно до положень статті 55 Закону №796-ХІІ 08.02.2024, а звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії відбулося 13.02.2024, то порушене право позивача слід відновити з 09.02.2024.

При визначенні територіального органу Пенсійного фонду, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховує положення абз. 1 п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), відповідно до якого заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз. 14 п. 4.2 Порядку №22-1).

Тож дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, починаючи з 09.02.2024, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Враховуючи викладене, позовні вимоги до ГУ ПФУ в Рівненській області задоволенню не підлягають.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України суд присуджує документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.06.2024 №20 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 09.02.2024.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд.22, м. Вінниця, Вінницька обл., 21005. ЄДРПОУ/РНОКПП 13322403)

Повний текст рішення складений 28 квітня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко