Справа № 300/8863/24
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2025 р. справа № 300/8863/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.1997 позивачу видано військовий квиток, у графі відомості про медичні освідування та прививки наявна інформація, що 25.12.1996 комісією при Тисменицькому РВК позивач визнаний непридатним до військової служби по гр I ст. 20 "б" розкладу хвороб наказу МОУ №2 1994 року. У графі VIII прийняття та зняття з обліку наявна інформація про перебування з 01.07.1999 на в/обліку при Тисменицькому РВК Івано-Франківської області. 22.08.2024 позивач звернувся із заявою до відповідача про виключення з військового обліку на підставі даних рішення ВЛК від 25.12.1996. 12.09.2024 позивачем отримано відповідь від відповідача, у якій вказано, що електронний облік військовозобов`язаних усіх категорій здійснюється за допомогою автоматизованої інформаційної телекомунікаційної АІТС "Оберіг". Вказана автоматизована система на сучасному етапі імплементації жодним чином не корелює з об`єктивними даними електронної системи охорони здоров`я. Також зазначив, що з метою придатності до військової служби позивачу необхідно пройти військово-лікарську комісію. Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не вжиття заходів стосовно виключення позивача з військового обліку та просить зобов`язати відповідача виключити позивача з військового обліку.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви (а.с.27-28).
Позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунуто у строк, встановлений судом, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов (а.с. 41-42).
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому стосовно позовних вимог відповідач заперечив. Зазначив, що позивачу на звернення від 22.08.2024 про виключення з військового обліку роз`яснено листом від 12.09.2024 за №1/3207 про потребу в новому проходженні військово-лікарської комісії на підставі вимог положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402. Просив відмовити у задоволенні позову (а.с.47-55).
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 (а.с.10-13).
20.07.1997 ІНФОРМАЦІЯ_4 видано позивачу військовий квиток серії НОМЕР_2 , у графі відомості про медичні освідування та прививки наявна інформація, що 25.12.1996 комісією при Тисменицькому РВК позивач визнаний непридатним до військової служби по гр I ст. 20 "б" розкладу хвороб наказу МОУ №2 1994 року. У графі VIII прийняття та зняття з обліку наявна інформація про перебування з 01.07.1999 на в/обліку при Тисменицькому РВК Івано-Франківської області (а.с.15-19).
22.08.2024 позивач звернувся із заявою до відповідача про виключення з військового обліку на підставі даних рішення ВЛК від 25.12.1996.
12.09.2024 позивачем отримано відповідь від відповідача, у якій вказано, що електронний облік військовозобов`язаних усіх категорій здійснюється за допомогою автоматизованої інформаційної телекомунікаційної АІТС "Оберіг". Вказана автоматизована система на сучасному етапі імплементації жодним чином не корелює з об`єктивними даними електронної системи охорони здоров`я. Також зазначив, що з метою придатності до військової служби позивачу необхідно пройти військово-лікарську комісію на предмет придатності до військової служби (а.с.20).
Представник позивача звернулася до відповідача з адвокатським запитом щодо надання належним чином засвідчених копій матеріалів проведеного медичного огляду ВЛК позивачу, за результатами якого визнано непридатним до військової служби.
У відповідь на адвокатський запит відповідач надав відповідь №1/3666 від 16.10.2024 та вказав, що згідно наявних облікових даних, позивач останній раз проходив військово-лікарську комісію у 1996 році, з того час, позивач щодо повторного проходження військово-лікарської комісії до відповідача не звертався.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не вжиття заходів стосовно виключення ОСОБА_1 з військового обліку позивача, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.
При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою та другою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Наказом Міністра оборони України від 04.01.1994 №2 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України" (чинного на час проходження військово-лікарської комісії позивача, 25.12.1996).
Згідно пункту 87 підрозділу ІІ.2 розділу ІІ Положення №2, медичний огляд призовників проводиться на призовних ділянках районних (міських) військових комісаріатів і збірних пунктах Кримського республіканського, обласних, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до пункту 86 підрозділу ІІ.2 розділу ІІ Положення №2, лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби: а) "придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4, 5)";
б) "тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 6"*;
* Громадянам, які мають ступінь обмеження 6, при постановленні на військовий облік призначається лікування (медичний нагляд). Призовникам, які мають ступінь обмеження 6, надається відстрочка від призову на строкову військову службу.
в) "непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 7"**;
** На воєнний час особам, які мають ступінь обмеження 7, встановлюється ступінь обмеження 5; постанова виноситься у редакції - "Обмежено придатний до військової служби".
г) "непридатний до військової служби із зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 8".
У відповідності до статті 20 "б" графи І (громадяни при приписці до призовних дільниць при призові на строкову військову службу) розкладу хвороб і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби в Збройних Силах України Додаток № 1 до Положення №2 Розумова відсталість: б) дебільність у помірно вираженому і легкому ступені: непридатні до військової служби у мирний час, обмежено здатні у воєнний час СО-7.
Відповідно до статті 20 Пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби в Збройних Силах України, додаток 2 до Положення №2, до пункту "б" відноситься дебільність у помірно вираженому і легкому ступені. При встановленні цього діагнозу, особливо у випадках, коли дані лікарського обстеження не відповідають іншим даним, що характеризують поведінку оглянутого у побуті, на виробництві, у підрозділі тощо, стаціонарне обстеження обов`язкове. Призовники та військовослужбовці з патологією хромосом оглядаються за відповідними статтями Розкладу хвороб із вказуванням у діагнозі патологічного синдрому.
Виходячи з приписів процитованого нормативного регулювання яке діяло станом на момент встановлення придатності позивача до служби, останній був непридатним до військової служби в мирний час та обмежено здатний в воєнний час. Непридатним з виключенням з військового обліку позивач не визнавався, тому відсутні правові підстави його виключати з військового обліку як в 1996 році так і в 2024 році.
Відповідно до відомостей алфавітної книги призовників 1977 року, ОСОБА_1 , протоколом призовної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 №11 від 25.12.1996 згідно з статтею 20-Б Наказу МО України 1994 року №2 знятий з військового обліку призовників за станом здоров`я та переданий на військовий облік військовозобов`язаних.
Згідно відомостей військового квитка позивач підлягав повторному медичному переогляду в статусі військовозобов`язаного через 5 років, а саме в грудні 2001 року, проте для переогляду на прибув.
Аналогічна інформація міститься в автоматизованій інформаційно-телекомунікаційній системі "Оберіг", а саме: 25.12.1996 ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатний у воєнний час по гр І ст 20б (Наказ МО України Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України №2 від 04.01.1994).
Також враховуючи те, що медичне обстеження позивача проводилося майже 28 років, тому результати досліджень є абсолютно неактуальними та не можуть свідчити про реальний стан здоров`я позивача. Тому для вирішення питання перебування позивача на військовому обліку необхідний дійсний висновок військово-лікарської комісії.
Щодо можливості поновлення громадян на військовому обліку, то суд звертає увагу на те, що така була предметом дослідження Верховним Судом у постанові від 17 лютого 2020 року в справі №820/3113/17.
Верховний Суд в даній постанові послався на Додаток №2 до мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 22 червня 2015 року №322/2/2180дск "Організаційно-методичні вказівки щодо порядку проведення призову військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, в особливий період та його документального оформлення".
У пункті 11 вказаного документу визначено:
"Поновлення громадян на військовому обліку військовозобов`язаних, які були виключені (зняті) з нього за старим законодавством, проводяться у такому порядку:
на підставі отриманої інформації про місце реєстрації (перебування) громадянина на території яку обслуговує Р(М)ВК і який повинен за віком перебувати на військовому обліку, військовий комісар Р(М)ВК здійснює його виклик за допомогою повідомлення до Р(М)ВК;
перевіряє наявність військово-облікових документів, вилучає з архіву особову справу та обліково-послужну картку офіцера запасу (облікову картку рядового, сержанта, старшини запасу) та уточнює підстави виключення з військового обліку (якщо під час уточнення військово-облікових ознак буде встановлено, що громадянин був виключений з військового обліку за діючим законодавством, він на військовому обліку не поновлюється) і робить запис у військово-облікових документах про постановку громадянина на військовий облік військовозобов`язаних;
направляє громадянина для проходження військово-лікарської комісії для встановлення його придатності до військової служби за станом здоров`я;
за умови встановлення придатності громадянина за станом здоров`я до військової служби здійснюється оформлення військового квитка та облікових документів. Після оформлення військово-облікових документів військовий квиток повертається його власникові, а особову справу офіцера запасу та обліково-послужну картку або облікову картку рядового, сержанта, старшини запасу долучається до відповідних діючих картотек Р(М)ВК;
якщо за результатами військово-лікарської комісії встановлено, що громадянин визнаний непридатним для проходження військової служби зі зняттям з військового облік, у військово-облікових документах робляться відповідні записи стосовно виключення даного громадянина з військового обліку за станом здоров`я."
Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2020 року в справі №820/3113/17 також дав оцінку зворотній дії закону у часі.
У Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.
За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).
На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.
У зв`язку із скасуванням наказів МОУ що передбачали зняття з військового обліку непридатних до військової служби громадян у мирний час та обмежено придатних у воєнний, виникла необхідність в новому проходженні ВЛК та за результатами вирішення питання постановки на облік осіб, які придатні чи обмежено придатні до військової служби у воєнний час. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.
У відповідності до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжується до тепер. Відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 оголошено та проводиться загальна мобілізація.
Станом на момент поновлення позивача на військовому обліку продовжується воєнний стан та проводиться загальна мобілізація.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком, а не правом громадян України. Про це прямо зазначено в ст. 65 Конституції України. Обов`язок захищати державу - один з наріжних каменів державного суверенітету і незалежності. Громадяни відбувають військову службу відповідно до законів.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон №2232), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Статтею 3 Закону №2232 визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно пунктів 70, 72 та 73 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок №560), порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.
Рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному ( ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_9 про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військово- лікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку.

Правове регулювання проходження ВЛК закріплене в Положенні про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 (далі - Положення №402).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України.

Згідно з абзацом 1 пункту 1.1 глави 1 розділу II Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Пунктом 3.2 глави 3 розділу II Положення №402, під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Згідно з пунктом 3.2 глави 3 розділу II Положення №402, перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту "В" (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту "С" (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус- належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями.

Відповідно до частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; припинили громадянство України; визнані непридатними до військової служби; досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Враховуючи те, що позивач не визнавався непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку то правових підстав для задоволення позовних вимог немає.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, - відмовити.

Відповідачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.