Справа № 357/5262/25
Суддя: Рижко Г. О.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5262/25
Провадження № 2-а/357/83/25
У Х В А Л А

28 квітня 2025 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Рижко Г. О. розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

15 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови.

17 квітня 2025 року ухвалою судді вказаний адміністративний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

23 квітня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від позивача на виконання вимог ухвали суду від 17 квітня 2025 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначено зареєстроване місце проживання позивача на території України, відомості про відсутність зареєстрованого електронного кабінету у відповідача та надано докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу.

Проте, позивачем не виконано вимоги ухвали в частині надання суду додаткових обґрунтувань причин пропуску строку для звернення до суду з вказаним позовом та належних доказів на підтвердження вказаних обставин, а отже недоліки усунуто не в повному обсязі.

Так, позивачем надано документи видані органом іноземної держави, до вказаних документів додано переклад на українську мову зроблений дійсним членом Асоціації перекладачів України, магістром філології Оленою Чупровською.

Однак, вказані документи до уваги не можуть бути прийняті судом з огляду на наступне.

Згідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення вірності перекладу та вірності копій, документи, які складено за кордоном, повинні прийматися нотаріусами за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.

Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10.01.2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Згідно ст. 1 Гаазької конвенції ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до статті 4 Конвенції передбачений в частині 1 статті 3 цієї Конвенції апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в Державі Данія та звільнення його від процедури консульської легалізації, цей документ повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Пунктом 13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України від 5 грудня 2003 року № 237/803/151/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 року за № 1151/8472 визначено, що апостиль проставляється у формі відбитка штампа, візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у формі електронного документа, або візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою інформаційної системи. Розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостилю не дозволяється.

Крім того, суд звертає особливу увагу на те, що позивачу на виконання вимог ухвали суду від 17 квітня 2025 року необхідно було надати обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду та належним чином завірені документи на підтвердження цього.

Утім, вказану вимогу виконано не було, а надані позивачем копії дозволу на проживання в Данії та медичної картки з перекладом не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не є належним чином засвідченими в порядку зазначеному вище та не зрозуміло які саме обставини підтверджують вказані документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків.

Таким чином, позивачу необхідно належним чином обґрунтувати причини пропуску строку звернення до суду з позовом та на підтвердження цього надати належним чином засвідчені докази.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишену без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 121, 169, 243, 248 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 17 квітня 2025 року.

Повідомити позивача про необхідність в п`ятиденний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки, та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий відповідно до вимог ч. 1 п. 4 ст. 169 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

СуддяГ. О. Рижко