Справа № 500/869/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/869/25

21 квітня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач 3), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2021 позивач звернулась із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IX «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Даний вид пенсії їй теж було призначено, який вона отримує по сьогодні. Однак в грудні 2024 року позивач виявила що, з розрахунку заробітку (складова розпорядження про призначення пенсії за віком) вбачається, що при обчисленні пенсії застосовано неналежний показник середньої заробітної плати по Україні (за 2014 - 2016 роки). На цій підставі позивачем подана заява від 23.12.2024 встановленого зразка про перерахунок її пенсії за віком. У зв`язку з тим, що рішення позивачу не було надано, а у вебпорталі Пенсійного фонду України з`явилась позначка «призначено», проте жодні зміни у обчисленні пенсії не відбулись позивач повторно подала за допомогою вебпорталу заяву від 31.12.2024 про перерахунок її пенсії за віком.

До обох заяв позивач долучила супровідний лист, яким пояснила, що заяви про перерахунок подаються у зв`язку з неправильно застосованим показником середньої заробітної плати для обчислення її пенсії (застосовано за 2014 - 2016 роки замість належного - визначеного за 3 роки перед зверненням за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018 - 2020 роки).

Листом від 15.01.2025 2600-0202-8/7877 відповідач 1 повідомив, що заява від 23.12.2024 №11330 розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2) (надали розпорядження).

31.12.2024 №11558 заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач 3) (надали розпорядження).

Тобто саме вказані пенсійні органи відмовили у обчисленні пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, а після цього пенсійну справу передали для виплати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

З наданих Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачається ні жодних пояснень, ні результатів рішень, ні навіть авторства, тому позивачем направлено відповідачу 2 та 3 заяву, якою позивач їх просила надати пояснення по суті прийнятих управліннями рішень, переглянути прийняті рішення про відмову в проведені перерахунків, що додаються, та провести перерахунок її пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки (9118,81 грн.).

Листом від 29.01.2025 №2459-2005/П-02/8-0500/25 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомив, що при розгляді звернення встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. У зв`язку з відсутністю територіальних повноважень, просили розглянути звернення ОСОБА_1 та надати ґрунтовну відповідь заявниці.

Листом від 11.02.2025 №996-705/П-02/8-1900/25 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області пояснив, що на його думку застосування показника середньої заробітної плати, визначеної частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, передбачено статтею 45 Закону України - лише у разі переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

При цьому оформлення відповідачами рішень без достатнього обґрунтування і без додержання вимог щодо інформативності не може бути причиною для відмови у захисті порушеного права позивача.

Відтак, позивач вважає, що рішення відповідачів є протиправними і підлягають скасуванню, а пенсійний орган, в якому позивач перебуває на обліку і отримує пенсію - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві має бути зобов`язаний провести перерахунок пенсії за віком позивача з 23.12.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки.

Ухвалою суду від 20.02.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через електронний суд із відповідними письмовими доказами 05.03.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

На виконання урядових постанов у зв`язку з проведенням індексації, на даний час при обчисленні заробітку застосовано показник заробітку 7994,47грн. (5426,60 * 1,14 * 1,197 * 1,0796).

Відповідно до пункту 4-3 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, тобто із суми 3764,40 грн., виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Надалі показник середньої заробітної плати (доходу) для проведення зазначеного перерахунку збільшувався на коефіцієнти, визначені постановами Кабінету Міністрів України.

Зокрема, при перерахунку пенсій з 01.03.2021 застосовувався показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 5426,60 грн. (3764,40*1,17*1,11*1,11).

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для визначення заробітної плати (доходу) з якої обчислюється пенсія береться середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Отож, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2018-2020) застосовується при первинному призначенні пенсії, якщо звернення надійшло у 2021 році.

Оскільки пенсія уже призначалась позивачу раніше, тому, відсутні підстави щодо проведення перерахунку її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час перерахунку пенсій з 01.03.2021, за три календарні роки, тобто за 2018, 2019, 2020 роки.

З врахуванням наведеного, будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку проведення перерахунку призначеної пенсії та її виплати, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у своїх діях не вбачає.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через електронний суд із відповідними письмовими доказами 07.03.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

З 24.09.2008 ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон 1788-XII), що підтверджується наданою пенсійним органом копією розпорядження про призначення пенсії.

01.10.2021 позивач звернулась із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IX «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Даний вид пенсії їй теж було призначено, який вона отримує по сьогодні.

Однак, в грудні 2024 року позивач виявила що, з розрахунку заробітку (складова розпорядження про призначення пенсії за віком) вбачається, що при обчисленні пенсії застосовано неналежний показник середньої заробітної плати по Україні (за 2014 - 2016 роки).

На цій підставі позивачем подана заява від 23.12.2024 встановленого зразка про перерахунок її пенсії за віком.

У зв`язку з тим, що рішення позивачу не було надано позивач повторно подала за допомогою вебпорталу заяву від 31.12.2024 про перерахунок її пенсії за віком.

До обох заяв позивач долучила супровідний лист, яким пояснила, що заяви про перерахунок подаються у зв`язку з неправильно застосованим показником середньої заробітної плати для обчислення її пенсії (застосовано за 2014 - 2016 роки замість належного - визначеного за 3 роки перед зверненням за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018 - 2020 роки).

Оскільки за місцем реєстрації проживання позивачу виплату пенсії здійснює Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 1) зазначеному управлінню був направлений адвокатський запит з метою встановлення органу, який прийняв рішення щодо заяв позивача про перерахунок. Оскільки з дати призначення позивачу минуло більше 6 місяців для звернення до суду, то з цієї дати позовні вимоги не заявляються. Проте, неправильно застосований показник застосований і досі, тому пенсія позивача має бути перерахована.

Листом від 15.01.2025 2600-0202-8/7877 відповідач 1 повідомив, що заява від 23.12.2024 №11330 розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2).

31.12.2024 №11558 заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач 3).

Тобто саме вказані пенсійні органи відмовили у обчисленні пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, а після цього пенсійну справу передали для виплати до відповідача 1.

При цьому адвокатським запитом запитувались рішення прийняті на заяву позивача, які приймались на виконання її заяв від 23.12.2024 та від 31.12.2024, а у відповідь надано розпорядження, в яких вбачається текст «рішення 41 від 02.01.2025» та «рішення 41 від 06.01.2025», з чого зрозуміло що це і є прийняті відповідачами 2 та 3 рішення.

З наданих відповідачем 1 рішень відповідача 2 та відповідача 3 не вбачається ні жодних пояснень, ні результатів рішень, ні навіть авторства, тому позивачем направлено відповідачу 2 та 3 заяву, якою позивач їх просила надати пояснення по суті прийнятих управліннями рішень, переглянути прийняті рішення про відмову в проведені перерахунків, що додаються, та провести перерахунок її пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки (9118,81 грн.).

Листом від 29.01.2025 №2459-2005/П-02/8-0500/25 відповідач 2 повідомив, що при розгляді звернення встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. У зв`язку з відсутністю територіальних повноважень, просили розглянути звернення ОСОБА_1 та надати ґрунтовну відповідь заявниці.

Листом від 11.02.2025 №996-705/П-02/8-1900/25 відповідач 3 пояснив, що на його думку застосування показника середньої заробітної плати, визначеної частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, передбачено статтею45 Закону України - лише у разі переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, за умови набуття не менше як 24 місяці після призначення (попереднього перерахунку) по інвалідності.

При цьому оформлення відповідачами рішень без достатнього обґрунтування і без додержання вимог щодо інформативності не може бути причиною для відмови у захисті порушеного права позивача.

Не погодившись із рішеннями відповідачів позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, з 01 січня 2004 року Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Правові висновки Верховного Суду стосовно застосування положень цього Закону сформовані, зокрема у постановах від 29 жовтня 2018 року у справі № 348/2305/16-а, від 23 листопада 2018 року у справі № 465/8263/14-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 493/1869/17, від 21 грудня 2019 року у справі № 211/2459/17(2-а/211/160/17), від 27 лютого 2019 року у справі № 185/756/17 (2-а/185/109/17), від 19 червня 2020 року у справі № 759/6396/16-а, від 23 червня 2020 року у справі № 751/10237/16-а, від 17 вересня 2020 року у справі № 233/3458/17 та від 12 серпня 2021 року у справі № 640/20298/19.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск-сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно пунктів 2, 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави вважати, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Подібний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, де зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Суд встановив, що позивачу з 05.10.2010 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше 18.03.2021.

Верховний Суд України вже аналізував подібні правовідносини і у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23, встановивши, що позивачу з 11 лютого 2013 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше 11 січня 2023 року, зробив висновок про наявність у нього права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2020 - 2022 роки, з огляду на те, що за цих обставин має місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі №317/4184/16-а, від 27 листопада 2024 року у справі № 560/11681/23 та від 16 січня 2025 року у справі № 580/4901/22, від 31 січня 2025 року у справі №200/1478/24 і суд не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції.

Враховуючи викладене, суд робить висновок про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії (2021), а саме: за 2018 - 2020 роки.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення №41 від 02.01.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та рішення №41 від 06.01.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018 - 2020 роки, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 23.12.2024 року (з дня призначення пенсії за віком) перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи.

Оскільки позивач перебуває на обліку і отримує пенсію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві, то суд вважає, що саме його слід зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 23.12.2024.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд робить висновок про задоволення позову повністю.

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю, відповідно до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір відповідно до платіжної інструкції від 14.02.2025 на суму 968,96 грн, солідарно, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №41 від 02.01.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та рішення №41 від 06.01.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018 - 2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 23.12.2024 року (з дня призначення пенсії за віком) перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053 код ЄДРПОУ/РНОКПП 42098368).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Надії Алексєєнко, 106,м. Дніпро,Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49008 ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.