Справа № 420/3272/25
Суддя: Бабeнко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3272/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно зі ст.262 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів позивачки, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 30.09.2015 по 31.12.2024 року та виплачених разом в сумі 221 733,18 грн у січні 2025 року;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну суму пенсійних коштів ОСОБА_1 , нараховану за кожен місяць періоду боргу з 30.09.2015 по 31.12.2024 року та виплачених з порушенням строків, а саме із затримкою стосовно кожного календарного місяця періоду боргу до моменту виплати у січні 2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III.

В позовній заяві, з покликанням на фактичні обставини справи, представник позивача зазначив, що виконання рішення суду від 06.08.2024 по справі № 420/22560/24 відповідач в січні 2025 року здійснив виплату пенсійних коштів на банківський рахунок позивачки у розмірі 221733,18 грн доплати пенсії за період з 30.09.2015 по 31.12.2024 року. З наданих до листа розрахунків вбачається, що виплачена сума доплати пенсії була виплачена без одночасної виплати компенсації втрати частини доходів через несвоєчасну виплату пенсії.

На переконання представника позивача, Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III) та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 не передбачає звернення позивачки із заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів. Про порушення свого права позивачка дізналась одночасно зі здійсненням виплати заборгованої відповідачем пенсії.

Як вказує представник позивача, виплата пенсійних коштів у січні 2025 року у розмірі 221733, 18 грн за період з 30.09.2015 по 31.12.2024 року здійснена відповідачем з порушенням строків, а саме із затримкою стосовно кожного календарного місяця періоду боргу.

Представник позивача вважає, що, згідно з частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III, відповідач зобов`язаний був розрахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у місяці сплати щомісячної суми боргу, за яку нараховується компенсація.

На переконання представника позивача, відповідач протиправно не нарахував та не виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів позивачки, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 30.09.2015 по 31.12.2024 року та виплачених разом у сумі 221733, 18 грн, з затримкою у січні 2025 року.

Ухвалою суду від 05.02.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду належних доказів сплати судового збору по справі № 420/3272/25 у розмірі 968,96 грн.

Суд ухвалою від 24.02.2025 прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

11 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що з доводами, викладеними позивачем у позовній заяві, Головне управління не погоджується, оскільки вони не містять правового обґрунтування, а наведені доводи правильність дій Головного управління не спростовують, оскільки ґрунтуються на його власному довільному трактуванні норм права.

Так, представник відповідача у відзиві зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 по справі №420/22560/24, яке набрало законної сили 16.12.2024 відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, зобов`язано Головне управління здійснювати виплату пенсії Позивачу, в тому числі суму недоотриманої пенсії, на визначений нею банківський рахунок IBAN № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ Приватбанк МФО банку: 305299 код ЄДРПОУ банку 14360570.

На виконання зазначеного рішення суду, пенсію позивача за січень 2025 року в розмірі 2980,00 грн та додатковою відомістю за період з 30.09.2015 по 31.12.2024 в сумі 221733,18 грн нараховані та виплачені в січень 2025 року.

Представник відповідача вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів за період з 30.09.2015 по 31.12.2024 є необґрунтованими. Свою позицію Головне управління обґрунтовує тим, що в розумінні чинного законодавства компенсації втрати частини доходів підлягають виключно періодичні платежі, а виплата, здійснена на виконання судового рішення до таких платежів не відноситься.

На переконання представника відповідача, положення статей Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації. Згідно з п. 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Представник відповідача зауважує, що виплата, проведена на виконання рішення суду, носить разовий характер, в розумінні положень Закону №2050 та Порядку № 159 на таку виплату не може нараховуватись компенсація втрати частини доходів.

19 березня 2025 року представник позивача надав відповідь на відзив.

У відповіді на відзив представник позивача, зокрема зазначив, що аналіз відзиву відповідача доводить, що у відповідача відсутні які б то не були підстави проти задоволення позовних вимог позивачки, а поданий відзив більше скидається на невдалу спробу ввести в оману шановний суд твердженнями, нібито позовні вимоги «не містять правового обґрунтування, а наведені доводи правильність дій Головного управління не спростовують, оскільки ґрунтуються на його власному довільному трактуванні норм права».

Представник позивача у відповіді на відзив також наводить аргументи стосовно дискримінації з боку відповідача певних категорій громадян України, які виїхали за кордон.

У відповіді на відзив представник позивача наголосив, що на розрахунок виплати поточної пенсії позивачки та розрахунок пенсії за період з 30.09.2015 діють норми Закону №1058-IV, чинні на момент здійснення розрахунку до виплати, в тому числі - ст. 27, 28 та ч. 2, 3 ст. 42, а також пункти 4-1, 4- 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в редакції, дійсної на момент нарахування/ фактичної виплати пенсії позивачці, а саме на грудень 2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (т1. а.с.17-18).

Згідно з даними КП «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 по справі №420/15303/23, яке набрало законної сили 16.11.2023, зобов`язано Головне управління поновити ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності з дати припинення її виплати - 30.09.2015 року, та здійснити виплату недоотриманих сум пенсії, з урахуванням вже виплачених сум.

Згідно з даними КП «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 у справі №420/22560/24, яке набрало законної сили 16.12.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 , в тому числі суму недоотриманої пенсії, на визначений нею банківський рахунок IBAN № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» МФО банку: 305299 код ЄДРПОУ банку 14360570.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 у справі №420/22560/24 відповідачем у січні 2025 року виплачено на користь позивача суму недотриманої ОСОБА_1 пенсії в розмірі 221733,18 грн за період з 30.09.2015 до 31.12.2024, що підтверджується листом відповідача від 06.01.2025 №261-33366/М-02/08-1500/25 (т.1 а.с.16-зворотній бік).

Зазначена обставина також визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Оскільки відповідачем не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, позивач звернулась до суду з позовною заявою.

Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 р. № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-III).

Згідно зі ст.ст.1-3 Закону №2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 р. прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Згідно з п.1 Порядку №159, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку № 159).

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у п.3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Крім того, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.

Зі змісту ст.1 Закону № 2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

У п.4 Порядку № 159 зазначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням.

Тобто, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18.

Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.3 ст.14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи, що несвоєчасне нарахування сум пенсії, що встановлено судовим рішенням, відбулося з вини органу, який призначає і виплачує пенсію, у зв`язку із чим, позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, тому наявні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі судового рішення.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача, що виплата донарахованої пенсії на підставі рішення суду мала разовий характер, а тому компенсації не підлягає, оскільки компенсація, передбачена Законом № 2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої пенсії), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених припиненням виплати пенсії, вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону № 2050-ІІІ.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої ОСОБА_1 пенсії на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 по справі №420/15303/23 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 у справі №420/22560/24, оскільки ОСОБА_1 дотримано всіх законодавчо визначених для цього умов.

На підставі наведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів позивачки, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 30.09.2015 до 31.12.2024 та виплачених разом в сумі 221733,18 грн у січні 2025 року.

З метою відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну суму пенсійних коштів ОСОБА_1 , нараховану за кожен місяць періоду боргу з 30.09.2015 до 31.12.2024 та виплачених з порушенням строків, а саме із затримкою стосовно кожного календарного місяця періоду боргу до моменту виплати у січні 2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, норми діючого законодавства, правові позиції Верховного Суду, суд дійшов до висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При цьому, доводи відповідача по суті спірних правовідносин суд вважає спростованими вищенаведеними висновками.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 968,96 грн згідно з ID-квитанцією №9794-6758-5888-2524 від 17.02.2025 (т.1 а.с.33).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів ОСОБА_1 , нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 30.09.2015 до 31.12.2024 та виплачених разом в сумі 221733,18 грн у січні 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну суму пенсійних коштів ОСОБА_1 , нараховану за кожен місяць періоду боргу з 30.09.2015 до 31.12.2024 та виплачених з порушенням строків, а саме із затримкою стосовно кожного календарного місяця періоду боргу до моменту виплати у січні 2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65012.

Суддя Дмитро БАБЕНКО