Справа № 320/6255/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м.Київ №320/6255/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 10001-23-1 від 20.06.2023 року про відмову у страхових виплатах ОСОБА_1 протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованій та проживаючій в АДРЕСА_1 , одноразову допомогу у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві в розмірі 200 700 (двісті тисяч сімсот) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив позивачці у призначенні одноразової допомоги сім`ї за загиблого на виробництві сина ОСОБА_2 .

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що в акті спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 16.02.2021, який є підставою для проведення страхових виплат, в розділі «Відомості про членів сім`ї, потерпілого, які перебувають на його утриманні» зазначено «утриманці відсутні». Відповідно до підпункту 2 пункту 7 статті 36 Закону України від 23.09.1999 No 1105- XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105- XIV) передбачено, що страхові виплати складаються, зокрема, із: страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого). Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку. Враховуючи, що на момент смерті ОСОБА_2 не створив власної сім`ї, а батьки потерпілого не належать до жодної з категорій утриманців, визначених статтею 41 Закону №1105, відсутні правові підстави для надання одноразової допомоги сім`ї у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_2 його батькам, які є працездатними особами та не перебували на утриманні свого сина. Підсумовуючи все вищенаведене, права на страхові виплати у разі смерті потерпілого у позивачки немає, тому відповідач діяв у межах та в спосіб передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позов, дослідивши докази та оцінивши і?х у сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту.

ОСОБА_2 , син позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22.10.2019.

Згідно з довідками виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області №665 від 29.12.2021 та №1181 від 30.05.2023 позивачка та її син були зареєстровані та фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті нещасного випадку на виробництві під час виконання робіт у ФОП " ОСОБА_3 ".

За цим фактом проведено службове розслідування, результати якого закріплені у акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21.10.2019 о 20 год. 30 хв. в ліфтовій шахті пасажирського ліфта в/п 1000 кг з верхнім машинним приміщенням на об`єкті: "Будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-громадського призначення по АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області №581 від 09.03.2023 позивачка на день смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживала разом з ним та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

08.03.2023 позивачка звернулась до відповідача з заявою, в якій просила призначити їй одноразову допомогу сім`ї за загиблого на виробництві сина ОСОБА_2 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.06.2023 №10001-23-1 відмовлено в задоволенні заяви позивачки у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання одноразової допомоги, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не створив власної сім`ї та позивачка не відноситься до жодної категорії утриманців, визначених Законом України №1105.

Надаючи правову оцінку, спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105-XIV) визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1105-XIV з 01.01.2023 уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Приписами частини 4 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1105-XIV установлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 36 Закону №1105-XIV страхові виплати складаються, зокрема, із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Положеннями частини 2 статті 46 Закону №1105-XIV визначено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №1105-XIV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Згідно з частинами 1, 2 статті 44 Закону №1105-XIV Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Частиною 1 статті 45 Закону №1105-XIV встановлено, що Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: 1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку.

З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання затверджено постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат (далі - Порядок №11).

Положеннями пункту 5.1 Порядку №11 визначено, що для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Як встановив суд, підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової допомоги слугували висновки відповідача щодо відсутності у померлого власної сім`ї та не віднесення позивачки як матері померлого до кола осіб, якім така допомога може бути виплачена.

Суд звертає увагу на те, що частиною 3 ст. 41 Закону №1105 передбачено, що право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також, зокрема, один з батьків померлого.

При цьому, під час вирішення питання щодо наявності права на отримання таких страхових виплат ключовим є встановлення факту проживання потерпілого із заявником однією сім`єю. Місце реєстрації проживання не є єдиним та безпосереднім доказом проживання заявника з потерпілим однією сім`єю на момент його смерті.

Так, частина 1 статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з частиною 6 статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Отже, постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації.

Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99 визначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Слід зазначити, що Закон №1105-XIV не містить визначення сім`ї та її членів.

Відтак, СК України є спеціальним законом який має враховуватись при визначені поняття сім`ї та її членів під час вирішення питання щодо наявності права на отримання допомоги передбаченої Законом №1105-XIV.

Аналогічну правову позицію сформулював Верховний Суд у постанові від 22.04.2021 у справі №360/1239/19.

Відтак, факт проживання позивачки з сином підтверджується довідками виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області №581 від 09.03.2023, №665 від 29.02.2021, №1181 від 30.05.2023.

Згідно з частиною 10 статті 6 Закону України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон №1382-IV) реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Правові висновки Верховного Суду стосовно застосування положень цього Закону сформовані, зокрема, у постановах від 30.01.2018 у справі № 233/4008/17, від 06.02.2018 у справі №234/9663/17, від 06.02.2018 у справі №243/7507/17, від 13.02.2018 у справі №263/11240/17 та від 20.02.2018 у справі №219/9030/17.

З огляду на викладене, враховуючи передбачену Основним Законом можливість вільного вибору особою свого місця проживання, а також те, що положення ЦК України та Закону №1382-IV передбачають можливість проживання у двох і більше місцях і при цьому не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, в контексті правовідносин, що виникли у цій справі, суд зазначає, що зареєстроване місце проживання не є безумовним, єдиним та безпосереднім доказом проживання заявника з потерпілим однією сім`єю на момент його смерті.

Суд також зазначає, що Закон №1105-XIV не містить вимоги співпадіння зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого та не вбачається серед переліку підстав для відмови в призначенні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 420/17371/22.

За такого правового регулювання, з урахуванням предмету спору та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази є належними, що підтверджують місце фактичного проживання позивачки та її сина, є достатнім доказом проживання позивачки та її сина однією сім`єю, та є безумовною підставою для призначення одноразової допомоги сім`ї у зв`язку зі смертю сина.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.06.2023 №10001-23-1 та, відповідно, наявність підстав для її скасування. Як наслідок, слід зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачці одноразову допомогу сім`ї у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, що станом на день смерті сина позивачки становить 200 700,00 грн (2007,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.07.2019) х 100).

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка сплатила судовий збір у розмірі 3218,20 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.06.2023 №10001-23-1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548, вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область) призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу сім`ї у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 у розмірі 200 700 (двісті тисяч сімсот) грн 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548, вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 3218 (три тисячі двісті вісімнадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.