Справа № 320/6754/21
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 320/6754/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду 30.09.2021 надійшов позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 19 лютого 2021 року №ІІ-0414/2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з покликанням на фактичні обставини справи, зазначає, що вважає прийняте відповідачем рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

На думку позивача, саме існування такого рішення створює механізм розправи з адвокатам на догоду приватним інтересам за наявності для цього формальних підстав. При тому, що за аналогічних обставин в інших справах, які увійшли до Узагальнення практики кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури щодо конфлікту інтересів, затвердженого рішенням відповідача ВКДКА Х-017/2019 від 04 жовтня 2019 року, адвоката не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності взагалі.

Позивач вважає вкрай дискримінаційними та невідповідними ані обставинам справи, ані вимогам чинного законодавства, ані усталеній практиці з притягнення до дисциплінарної відповідальності є викладені у цьому рішенні пункти.

Так, зазначено у позові, з пунктів 64-67 оскаржуваного рішення вбачається, що, на думку відповідача, позивач допустила суперечність між особистими інтересами адвоката та професійними правами та обов`язками перед клієнтом; між чоловіком позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виник тривалий конфлікт інтересів та правничу допомогу Оборжицькому позивач почала надавати без погодження з ОСОБА_2 . Однак, як стверджує позивач, відповідачем не взято до уваги, що ОСОБА_2 вже давно не був її клієнтом станом на день виникнення конфлікту між ним та ОСОБА_3 у 2018 році. Називаючи в пункті 67 оскаржуваного рішення ОСОБА_2 первинним клієнтом, ВКДКА не пише, на якій підставі ОСОБА_2 залишається клієнтом позивача.

Позивач вважає, що Комісією не прийнято до уваги, що відповідно до ч. 4-5 ст. 9 Правил адвокатської етики виникнення особистого конфлікту інтересів, вимагає від адвоката розірвати договір з клієнтом, щодо якого виник такий конфлікт. Як стверджує позивач, договір з ОСОБА_2 вже давно виконано і припинено. Для притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог статті 9 Правил адвокатської етики передбачається одночасне представництво клієнтів з суперечливими інтересами. Сам факт одноразового надання позивачем допомоги ОСОБА_2 у 2014 році не означає, що всю свою подальшу адвокатську діяльність позивач повинна отримувати у нього дозволи на представництво інтересів інших клієнтів, які так чи інакше знайомі з Горобієм чи мають з ним будь-які стосунки.

Також позивач вважає, що для притягнення її до відповідальності за абз. 1 ст. 9 Правил адвокатської етики, як це зазначає відповідач у пункті 65 оскаржуваного рішення, необхідно встановити наявність її обов`язків перед клієнтом. Як стверджує позивач, ОСОБА_2 після закінчення терміну дії укладеного між договору (одне судове засідання в Славутському міськрайонному суді у 2014 році), перестав бути її клієнтом, у неї не було і немає жодних обов`язків перед ним. До того ж, сам відповідач у пункті 68 оскаржуваного рішення визнав, що в поведінці позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, передбачений ст.10 Правил адвокатської етики, тобто принцип конфіденційності щодо колишнього клієнта ОСОБА_2 дотримано.

У позові вказано, що у оскаржуваному рішенні відсутнє зазначення часу вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Так, зазначаючи у пункті 67 рішення про те, що позивач почала надавати допомогу ОСОБА_3 без письмового погодження з первинним клієнтом ОСОБА_2 , комісія не вказує, що договір з ОСОБА_3 позивачем укладено у 2018 році, і з того часу давно минув річний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності.

На переконання позивача, при винесенні рішення відповідач не виходив з презумпції невинуватості адвоката, та не тлумачив сумніви в користь адвоката, як це передбачено статтями 6, 7 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність.

Як стверджує позивач, з підстав порушення процедури порушення дисциплінарної справи (без проведення перевірки додаткової заяви скаржника) та недотримання в цій частині вимог ст. 37, 38,39 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», прийняте рішення відповідача ВКДКА від 29.08.2020 року про порушення щодо позивача дисциплінарної справи не є законним, а тому й подальші, прийняті у дисциплінарній справі рішення, як і рішення від 19.02.2021 року № ІІ-014/2021, яке є предметом оскарження, не можуть вважатися законними.

Отже, вказано у позові, оскаржуване рішення прийняте з порушенням встановлених для цього правил, а саме:

1) не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, адже прийняте з порушенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

3) не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення;

5) не добросовісно, адже є неконкретним, непослідовним і суперечливим.

Ухвалою суді від 14.06.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження; справу призначено до розгляду на 12 липня 2021 року о 12:30; запропоновано відповідачу протягом 15-ти днів подати до суду належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 19 лютого 2021 року №ІІ-014/2021, у тому числі матеріали перевірки та додані до неї документи, а також наявне листування із позивачем.

12.08.2021 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 22.09.2021 адміністративну справу №320/6754/21 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправним та скасування рішення передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2021 позовну заяву залишено без руху встановивши 5-денний строк для усунення недоліків шляхом зазначення у позовній заяві РНКОПП або серії та номеру паспорта позивача, а також ЄДРПОУ відповідача.

Ухвалою суду від 26.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

23.12.2021 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою судді від 10.02.2022 задоволено клопотання ОСОБА_2 та залучено до участі у справі №320/6754/21 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» № 2825-ІХ, визначено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Згідно із п. 1 «Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва», затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 16 вересня 2024 року №399 цей Порядок розроблено на виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» та визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України.

У відповідності до п. 4 Порядку №399 на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», Порядку №399 скеровано дану справу до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025 справу №320/6754/21 передано на розгляд головуючому судді (судді-доповідачу): Скупінській О.В.

Ухвалою судді від 17.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 320/6754/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, розгляд справи розпочато спочатку.

03.04.2025 (вх.№ ЕС/31253/25) від представника Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню та зазначає, що не визнає викладені позовні вимоги в позовній заяві та заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

З покликанням на фактичні обставини справи, відповідач зазначає, що в оскаржуваному рішенні ВКДКА наявний логічний зв`язок між мотивувальною та резолютивною частинами, під час прийняття рішення ВКДКА враховано наявні обставини, документи, матеріали КДКА регіону, тощо, що стали предметом розгляду ВКДКА. При цьому, мотивувальна частина рішення ВКДКА повністю узгоджується з його резолютивною частиною. Зі змісту оскаржуваного рішення ВКДКА вбачається, що за процедурою прийняття та об`єктивністю дослідження обставин воно повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак, прийнято в межах повноважень ВКДКА, з урахуванням всіх наявних матеріалів і обставин справи, воно є вмотивованим, а викладені в ньому факти, належним чином підтверджені.

Як зазначено відповідачем, позивач допустила укладення і виконання договору про надання правової допомоги в умовах наявності у неї явного конфлікту інтересів між її колишнім та теперішнім клієнтами, пов`язаними спільними справами. Позивач при цьому не визнає допущеного порушення і не бажає усунути його наслідки. Отже, підстави ухвалення саме такого виду рішення та його аргументація викладена у розділі «Мотиви та висновки ВКДКА» оскаржуваного рішення. Так, мотивами ухвалення Рішення ВКДКА стали вірне встановлення КДКА Хмельницької області обставин у цій дисциплінарній справі, правильна кваліфікація проступку, допущеного позивачем, і надто м`яка обрана КДКА регіону міра відповідальності, застосована до позивача за таке порушення. Таким чином, ВКДКА діяла всебічно та неупереджено, досліджуючи відповідні твердження позивача, викладені у скарзі. Відтак, рішення ВКДКА є законним та обґрунтованим, прийнято у порядку, спосіб та в межах наданих повноважень, правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням процедури його прийняття.

У відзиві вказано, що встановлення наявності або відсутності підстав для прийняття відповідного рішення є виключними (дискреційними) повноваженнями КДКА регіону та ВКДКА як органів адвокатського самоврядування. ВКДКА є колегіальним органом, рішення яким приймаються шляхом голосування на підставі дослідженим обставин та доказів. Вказане дає підстави для висновку, що ВКДКА при прийнятті свого рішення діяла у межах власної дискреції, що визначається завданнями та функціями, покладеними на даний орган. Таким чином, прийняття рішення ВКДКА як колегіальним органом адвокатського самоврядування в рамках статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є дискреційним повноваженням даного органу та відповідає критеріям, встановленим КАС України. Оскаржуване рішення ВКДКА вмотивоване наявністю в діях Позивача дисциплінарного проступку. Відтак, як стверджує відповідач, встановлення наявності або відсутності в діях адвоката дисциплінарного проступку, а також застосування до адвоката заходів дисциплінарної відповідальності, є виключними (дискреційними) повноваженнями КДКА/ВКДКА як органів адвокатського самоврядування, якими КДКА/ВКДКА наділені відповідно до діючого законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про скасування рішення.

Станом на дату розгляду справи, інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

ОСОБА_1 відповідно до інформації з Єдиного реєстру адвокатів України є адвокатом, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 417 від 16.10.2008.

14.02.2020 до КДКА Хмельницької області надійшла скарга ОСОБА_2 відносно адвоката Призиглей Марії Іванівни.

У скарзі ОСОБА_2 зі повідомив, що позивач та ОСОБА_3 перебувають у фактичних шлюбних відносинах. З 2009 року ОСОБА_3 працював у ОСОБА_2 керуючим на підприємстві з виробництва меблів. Адвокат Призиглей М.І. на той час представляла інтереси ОСОБА_2 , як власника бізнесу в правовому напрямку, в тому числі, представляла його інтереси у адміністративній справі у Славутському міськрайонному суді Хмельницької області. З цією метою вона 22.12.2014 заключила з ОСОБА_2 договір про надання правової допомоги. На теперішній час позивач представляє інтереси свого чоловіка ОСОБА_3 та надає йому правову допомогу у низці судових процесів проти скаржника ОСОБА_2 , таких як про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні майном, про визнання договорів про спільне користування нежитловим приміщенням недійсним, про витребування майна із чужого незаконного володіння як безпідставно набутого та інші. Крім того, скаржник зазначив, що за час надання правової допомоги в 2014-2015 роках Позивач отримала від ОСОБА_2 різного роду документи та інформацію при наданні йому правової допомоги, які вона в подальшому використовувала в інтересах ОСОБА_3 . Вважає, що позивачем порушено п. 3 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме ст. 9 Правил адвокатської етики, щодо неприпустимості конфлікту інтересів. Тобто, позивач спочатку представляла інтереси ОСОБА_2 , як власника бізнесу, мала доступ до всіх печаток, бланків, документації й інформації, а в подальшому почала здійснювати представництво інтересів свого чоловіка ОСОБА_3 , інтереси якого є протилежними інтересам ОСОБА_2 щодо вказаного вище бізнесу.

Скаржник просив порушити дисциплінарне провадження, притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та позбавити її права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Скарга прийнята до перевірки 17.02.2020.

20.02.2020, листом за вих. № 42/1/17-20, член дисциплінарної палати КДКА Хмельницької області повідомив позивача про надходження відносно неї скарги ОСОБА_2 та запропонував надати письмове пояснення по суті скарги та направити його до дисциплінарної палати КДКА м. Києва у 5-ти денний строк з моменту отримання повідомлення.

20.05.2020, за вхід. № 103/1/16-20, від позивача надійшло пояснення по суті скарги ОСОБА_2 . П

Позивач у своїх поясненнях зазначила, що дисциплінарного проступку не вчиняла. В скарзі ОСОБА_2 викладені відомості, що не відповідають дійсності, що її діяльність повністю відповідає нормам Закону та Правилам адвокатської етики. Вказала, що з 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 співпрацювали при веденні підприємницької діяльності. Приблизно у 2018 році ОСОБА_2 переїхав на постійне місце проживання з м. Донецька до м. Славута і з цього часу почав вчиняти неправомірні дії по відношенню до ОСОБА_3 . З серпня 2018 року адвокат ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правової допомоги, почала представляти інтереси свого цивільного чоловіка ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_2 в судах та в досудовому розслідуванні кримінальних справ. Також позивач зазначила, що в 2014 році вона дійсно надавала Скаржнику правову допомогу тільки один раз в оскарженні до суду адміністративного стягнення. Більше вона ніколи не представляла його інтереси, жодної конфіденційної інформації від нього не отримувала, ніяких документів, печаток та іншого, від нього не одержувала. Будь-яких чистих листів із підписом ОСОБА_2 не отримувала. Щодо представництва Позивачем інтересів ОСОБА_3 вказала, що вони ніяким чином не стосуються колишнього представництва нею інтересів ОСОБА_2 в адміністративному судочинстві в 2014 році, оскільки предмет тієї адміністративної справи за участю ОСОБА_2 та предмети справ, в яких вона представляє інтереси Оборжицького, є абсолютно різними. Повідомила, що Скаржник неодноразово вчиняв дії, спрямовані на усунення її від представництва інтересів ОСОБА_3 та вчиняє рейдерське захоплення бізнесу останнього. Вважає, що вказана скарга ОСОБА_2 є одним із тисків на неї як на адвоката Оборжицького П.Ю. У зв`язку з цим просила відмовити в порушенні дисциплінарної справи за скаргою ОСОБА_2

11.06.2020 КДКА Хмельницької області за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 , довідки та матеріалів перевірки прийняла рішення, яким порушила дисциплінарну справу стосовно позивача.

Рішенням ВКДКА № VIІІ-004/2020 від 29.08.2020 рішення дисциплінарної палати КДКА Хмельницької області № 18 від 11.06.2020 про порушення відносно адвоката ОСОБА_1 дисциплінарної справи було скасовано та ухвалено нове рішення про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 . Дисциплінарна справа відносно неї повернута до КДКА Хмельницької області для розгляду по суті.

За порушення ч. 1 ст. 9 Правил адвокатської етики, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 34 Закону, рішенням КДКА Хмельницької області від 06.11.2020 № 48 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

КДКА регіону встановила, що адвокат вчинила дисциплінарний проступок порушення правил адвокатської етики.

Зокрема це виразилося у порушенні ч. 1 ст. 9 Правил адвокатської етики, де зазначено про неприпустимість конфлікту інтересів, зокрема: адвокат допустила суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов?язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об?єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов?язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Так, у рішенні вказано, що адвокат ОСОБА_1 незважаючи на існування розумних підстав вважати, що передбачуваний розвиток інтересів нового і попереднього клієнта призведе до виникнення конфлікту інтересів, прийняла доручення на надання правової допомоги ОСОБА_3 .

Крім того, згідно даного рішення:

- факт надання правової допомоги адвокатом Призиглей М.І. скаржнику ОСОБА_2 підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 22.12.2014 та наявністю справи № 682/4200/14-а, яка слухалась у Славутському міськрайонному суді Хмельницької області (предметом справи було оскарження постанови держінспектора сільського господарства, щодо використання ОСОБА_2 , земельної ділянки під приміщення телятника в с. Варварівка, вул. Шкільна, 42. Крім того, сторони визнають вказану обставину. В своїх поясненнях адвокат визнає вказаний факт;

- факт надання правової допомоги ОСОБА_3 у справі проти ОСОБА_2 , адвокатом ОСОБА_1 підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 07.12.2018, Актом про надані-спожиті послуги від 04.07.2020 та визнається сторонами. В своїх поясненнях адвокат визнає вказаний факт;

- факт суперечності та протилежності інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується наявністю судових справ: № 682/3632/18 та № 682/2631/18 в яких сторонами з протилежними інтересами виступають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . По всіх справах спір стосується земельної ділянки, на якій розташоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та майна яке знаходиться у цьому приміщенні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до відповідача зі скаргою на вищевказане рішення КДКА Хмельницької області.

Однак, у зв`язку з недотриманням скаржником вимог ст. 36 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014, скарга була повернута позивачу.

10.12.2020 від ОСОБА_2 надійшла повторна скарга від 07.12.2020 на рішення КДКА Хмельницької області від 06.11.2020.

Скаржник пояснив, що його спілкування з позивачем у 2014-2015 роках було тривалим, оскільки він був у довірчих відносинах з нею та ОСОБА_3 . Доказом цього є те, що вона робила роздруківку документів, надсилала проекти документів, давала йому чіткі вказівки щодо подальших дій (які із документів та де потрібно підписувати, що потрібно завіряти власним підписом, печаткою).

Вважав, що під час розгляду скарги КДКА Хмельницької області дійшла вірного висновку щодо порушення Позивачем вимог п. 3 ч. 2 ст. 34 Закону, проте дійшла невірного висновку щодо характеру та грубості вчиненого адвокатом дисциплінарного проступку і відсутності в її діях складу дисциплінарного проступку, передбаченого ст. 10 Правил адвокатської етики. Крім того, на його думку регіональною КДКА не було взято до уваги суб`єктивне ставлення Позивача до вчиненого нею діяння, оскільки свою вину вона взагалі не визнала.

За таких обставин скаржник вважав, що регіональна КДКА вірно встановила, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок відповідно ст. 9 Правил адвокатської етики, проте невірно дійшла висновку про відсутність в діях адвоката ознак ще одного дисциплінарного проступку ст. 10 Правил адвокатської етики, та невірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

У зв`язку з цим просив задовольнити його скаргу шляхом скасування рішення КДКА регіону, ухвалите нове рішення, яким притягнути Позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Перевіривши доводи скаржника, ВКДКА на своєму засіданні ухвалила рішення від 19.02.2020 № ІІ-014/2021, яким скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення КДКА Хмельницької області від 06.11.2020 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження скасовано, ухвалено нове рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.

У своєму рішення перевіривши доводи поданої скарги, матеріали дисциплінарної справи, ВКДКА виходила з наступного.

ВКДКА погодилось із висновками КДКА Хмельницької області про те, що адвокат ОСОБА_1 вчинила дисциплінарний проступок у вигляді порушення абз. 1 ст. 9 Правил адвокатської етики допустила суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

У рішенні вказано, що КДКА Хмельницької області встановила і надала правильну оцінку фактичним обставинам по справі, відповідно до яких між скаржником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який є чоловіком адвоката ОСОБА_1 , виник тривалий конфлікт інтересів. Також правильно встановлено, що раніше адвокат ОСОБА_1 надавала правничу допомогу скаржнику ОСОБА_2 , а в подальшому почала надавати правничу допомогу протилежній стороні ОСОБА_3 . Правничу допомогу ОСОБА_3 адвокат почала надавати без письмового погодження з первинним клієнтом ОСОБА_2 , у зв?язку із чим нею грубо порушені вимоги ст. 9 Правил адвокатської етики.

ВКДКА погодилось із висновками КДКА Хмельницької області про те, що в поведінці адвоката ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку передбачений ст. 10 Правил адвокатської етики. При цьому, ВКДКА не погодилось з висновками КДКА Хмельницької області, що міра дисциплінарного стягнення відносно адвоката ОСОБА_1 у вигляді попередження, відповідає вчиненому дисциплінарного проступку.

ВКДКА, беручи до уваги обставини вчинення адвокатом ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, вважала, що застосоване дисциплінарне стягнення відносно адвоката є не співрозмірним з ним.

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення відповідача Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 19 лютого 2021 року №ІІ-414/2021, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінюючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає таке.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

За змістом статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватись присяги адвоката України та правил адвокатської етики, виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

За приписами частини 1 статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється, зокрема, у разі: накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з ч.2 вказаної статті накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

Пунктом 3 частини 3 статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, - з дня прийняття кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідного рішення.

Копія рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, передбаченого пунктом 3 цієї частини, у триденний строк з дня його прийняття надсилається адвокату та відповідній раді адвокатів регіону. Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження такого рішення не зупиняє його дії.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підстави для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є:

1) порушення вимог несумісності;

2) порушення присяги адвоката України;

3) порушення правил адвокатської етики;

4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків;

6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування;

7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Згідно з ст.35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:

1) попередження;

2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року;

3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки.

Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Статтею 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Рішення у дисциплінарній справі приймається за відсутності адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, не бере участь у голосуванні.

Рішення оголошується на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Копія рішення надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення.

Статтею 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.

Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року затверджено Правила адвокатської етики (далі - ПАЕ).

Відповідно до Преамбули ПАЕ, правила слугують обов`язковою для використання адвокатами системою орієнтирів при збалансуванні, практичному узгодженні своїх багатоманітних, іноді суперечливих професійних прав та обов`язків відповідно до статусу, основних завдань адвокатури і принципів її діяльності, визначених Конституцією України, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законодавчими актами, а також закріплюють єдину систему критеріїв оцінки етичних аспектів поведінки адвоката.

За положеннями статті 2 ПАЕ, дія Правил поширюється, на:

- всі види адвокатської діяльності та в частині, визначеній Правилами, - на іншу діяльність (дії) адвоката, в тому числі соціально-публічну діяльність адвоката, яка може вступити в суперечність з професійними обов`язками адвоката або підірвати престиж адвокатської професії;

- всіх адвокатів України, адвокатів іноземних держав, що внесені до Єдиного реєстру адвокатів України, а також адвокатів України, право на зайняття адвокатською діяльністю яких зупинено в передбаченому законом порядку;

- адвокатів - членів органів адвокатського самоврядування, помічників та стажистів адвокатів, інших осіб, які перебувають у трудових відносинах з адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) у частині, яка застосовна до їх діяльності;

- відносини, що виникли або існують після їх прийняття.

Основні принципи адвокатської етики викладені у розділі II ПАЕ, що, зокрема включає принцип пріоритету інтересів клієнта, у межах дотримання якого згідно ст. 8 ПАЕ адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта.

Конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності (п. 8 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Статтею 9 ПАЕ перебачено, що під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Адвокат без письмового погодження з клієнтами, щодо яких виник конфлікт інтересів, не може представляти або захищати одночасно двох або більше клієнтів, інтереси яких є взаємно суперечливими або вірогідно можуть стати суперечливими, а також за таких обставин надавати їм професійну правничу (правову) допомогу.

У разі отримання адвокатом конфіденційної інформації від клієнта, якому він надавав професійну правничу (правову) допомогу, пов`язаної з інтересами нового клієнта при наданні правничої допомоги, адвокат зобов`язаний отримати письмове погодження клієнтів, між якими виник конфлікт інтересів.

Адвокат без письмового погодження з клієнтом, щодо якого виник конфлікт інтересів, не може представляти, захищати клієнта чи надавати йому професійну правничу (правову) допомогу, якщо інтереси клієнта суперечать власним інтересам адвоката.

За відсутності письмового погодження клієнта, в разі виникнення конфлікту інтересів в процесі реалізації адвокатом договору, такий договір має бути розірваний з дотриманням умов, визначених цими Правилами.

Статтею 20 ПАЕ передбачено, що адвокат не має права прийняти доручення, якщо інтереси клієнта суперечать інтересам іншого клієнта, з яким адвокат пов`язаний договором про надання правової допомоги.

Адвокат не має права прийняти доручення також, якщо конфлікт інтересів пов`язаний з тим, що адвокат отримав від іншого клієнта конфіденційну інформацію, що охоплюється предметом адвокатської таємниці або захищається законодавством в інший спосіб, яка має перспективу бути використаною при наданні правової допомоги новому клієнту.

Обмеження, передбачені цією статтею, не застосовуються в конкретному випадку за письмовою згодою клієнта (клієнтів), інтереси якого (яких) представляє адвокат та є суперечливими.

У силу положень пунктів 1, 2, 3 ч.1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів.

Згідно з п. п. 4, 6 та 7 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату, адвокатському бюро або адвокатському об`єднанню забороняється укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів. Адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги і він зобов`язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, у разі, якщо: виконання договору про надання правової допомоги може призвести до розголошення адвокатської таємниці; виконання договору може суперечити інтересам адвоката, членів його сім`ї або близьких родичів, адвокатського бюро або адвокатського об`єднання, засновником (учасником) якого він є, професійним обов`язкам адвоката, а також у разі наявності інших обставин, що можуть призвести до конфлікту інтересів; адвокат надає надає правову допомогу іншій особі, інтереси якої можуть суперечити інтересам особи, яка звернулася щодо укладення договору про надання правової допомоги.

Суд також зазначає, що адвокатура в Україні, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Вирішення питань, що стосуються дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні законом віднесено до виключної компетенції адвокатського самоврядування в особі відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

При цьому правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлення факту вчинення адвокатом дисциплінарного проступку або відсутність складу дисциплінарного проступку в діях адвоката, що є підставою для прийняття дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідних рішень, є виключним повноваженням зазначених органів адвокатського самоврядування.

Суд може надати правову оцінку рішенню кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.

Правовий висновок щодо вказаного викладений Верховним Судом у постанові від 25.06.2018 у справі №810/1972/17 та неодноразово підтриманий Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.06.2020 у справі №813/2639/18, від 14.12.2020 у справі №821/1030/17, від 30.09.2021 у справі №440/1376/19, від 12.10.2021 у справі №820/4155/18 і у справі №820/4158/18, від 23.12.2021 у справі №826/13972/18, від 10.11.2022 у справі №826/14291/17, від 19.10.2023 у справі №280/1396/22, від 28.06.2023 у справі №640/20223/20, від 14.09.2023 у справі №240/44051/21.

Водночас у рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Suominen v. Finland», заява № 37801/97, пункт 36), якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Ці та наведені вище висновки висловлені Верховним Судом також у постановах від 28.06.2023 у справі №640/20223/20 та від 14.09.2023 у справі №240/44051/21.

Таким чином можна дійти висновків, що в контексті встановлених обставин справи, характеру спірних правовідносин та наведеної правової позиції Верховного Суду, адміністративний суд крізь призму вимог статті 2 КАС України може оцінити повноту дослідження та врахування відповідною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури усіх фактів та обставин, які з`ясовувалися такою Комісією щодо діянь адвоката у контексті дотримання процедури, не втручаючись при цьому у дискреційні повноваження стосовно визначення «грубості» дисциплінарного правопорушення, обрання суворості дисциплінарного стягнення і наданої юридичної оцінки доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.

Так фактичною підставою для прийняття оскаржуваного рішення було те, що позивач та ОСОБА_3 перебувають у фактичних шлюбних відносинах. З 2009 року ОСОБА_3 працював у ОСОБА_2 керуючим на підприємстві з виробництва меблів. Адвокат Призиглей М.І. на той час представляла інтереси ОСОБА_2 , як власника бізнесу в правовому напрямку, в тому числі, представляла його інтереси у адміністративній справі у Славутському міськрайонному суді Хмельницької області. З цією метою вона 22.12.2014 заключила з ОСОБА_2 договір про надання правової допомоги. На теперішній час позивач представляє інтереси свого чоловіка ОСОБА_3 та надає йому правову допомогу у низці судових процесів проти скаржника ОСОБА_2 , таких як про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні майном, про визнання договорів про спільне користування нежитловим приміщенням недійсним, про витребування майна із чужого незаконного володіння як безпідставно набутого та інші. Крім того, скаржник зазначив, що за час надання правової допомоги в 2014-2015 роках Позивач отримала від ОСОБА_2 різного роду документи та інформацію при наданні йому правової допомоги, які вона в подальшому використовувала в інтересах ОСОБА_3 .

Тобто, скаржник ( ОСОБА_2 ) стверджував, що позивачем допущено порушення ст.9 ПАЕ з підстав того, що вона не отримала у нього письмового погодження на представництво інтересів ОСОБА_3 .

Також, за твердженням скаржника ( ОСОБА_2 ) позивач використовувала конфіденційну інформацію, отриману під час надання йому правової допомоги представляючи інтереси ОСОБА_3 .

Позивача притягнуто до відповідальності за те, що вона як адвокат вчинила дисциплінарний проступок у вигляді порушення абз. 1 ст. 9 Правил адвокатської етики допустила суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

В першу чергу, суд зазначає, що ВКДКА погодилась із висновками КДКА Хмельницької області про те, що в поведінці адвоката ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку, передбачений ст. 10 Правил адвокатської етики.

Тобто, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за порушення принципу конфіденційності, тобто ст.10 ПАЕ.

Як вже вказано судом, статтею 9 ПАЕ перебачено, що під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Адвокат без письмового погодження з клієнтами, щодо яких виник конфлікт інтересів, не може представляти або захищати одночасно двох або більше клієнтів, інтереси яких є взаємно суперечливими або вірогідно можуть стати суперечливими, а також за таких обставин надавати їм професійну правничу (правову) допомогу.

У разі отримання адвокатом конфіденційної інформації від клієнта, якому він надавав професійну правничу (правову) допомогу, пов`язаної з інтересами нового клієнта при наданні правничої допомоги, адвокат зобов`язаний отримати письмове погодження клієнтів, між якими виник конфлікт інтересів.

Адвокат без письмового погодження з клієнтом, щодо якого виник конфлікт інтересів, не може представляти, захищати клієнта чи надавати йому професійну правничу (правову) допомогу, якщо інтереси клієнта суперечать власним інтересам адвоката.

За відсутності письмового погодження клієнта, в разі виникнення конфлікту інтересів в процесі реалізації адвокатом договору, такий договір має бути розірваний з дотриманням умов, визначених цими Правилами.

Статтею 20 ПАЕ передбачено, що адвокат не має права прийняти доручення, якщо інтереси клієнта суперечать інтересам іншого клієнта, з яким адвокат пов`язаний договором про надання правової допомоги.

Адвокат не має права прийняти доручення також, якщо конфлікт інтересів пов`язаний з тим, що адвокат отримав від іншого клієнта конфіденційну інформацію, що охоплюється предметом адвокатської таємниці або захищається законодавством в інший спосіб, яка має перспективу бути використаною при наданні правової допомоги новому клієнту.

Обмеження, передбачені цією статтею, не застосовуються в конкретному випадку за письмовою згодою клієнта (клієнтів), інтереси якого (яких) представляє адвокат та є суперечливими.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його відповідальність, затверджене рішенням Ради адвокатів України №120 від 30 червня 2015 року (далі - Положення про порядок прийняття та розгляду скарг) адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише в порядку дисциплінарного провадження, з підстав вчинення ним дисциплінарного проступку, види якого передбачені статтею 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Пунктом 7 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг визначено, що дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Згідно з п. 37 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг до скарги на на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури / дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, що подається до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених цим Положенням, застосовуються норми, визначенні пунктами 15, 16, 17, 18 цього Положення. Порушення (пропущення/пропуск) строку на оскарження рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин є підставою для залишення скарги без задоволення.

Пунктом 38 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність дисциплінарної палати КДКА розглядаються ВКДКА відповідно до положень Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", цього Положення, Регламенту ВКДКА, інших актів ВКДКА та актів РАУ. Під час прийняття рішення ВКДКА ніхто не має права перебувати в приміщенні, у якому приймається таке рішення ("нарадча кімната"), крім складу ВКДКА, який приймає таке рішення, та працівників Секретаріату ВКДКА. Члени ВКДКА та працівники Секретаріату ВКДКА не мають права розголошувати хід обговорення та прийняття рішення в приміщенні, у якому ухвалювалося таке рішення ("таємниця нарадчої кімнати"). Виключенням з правила, встановленого у цій статті Положення, становить необхідність захисту Головою та членами ВКДКА, працівниками Секретаріату ВКДКА своїх прав та інтересів. Копія рішення ВКДКА надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом 7-10 робочих днів з дня прийняття рішення.

КДКА, після отримання рішення ВКДКА, яке підлягає внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, не пізніше наступного робочого дня передає відповідній Раді адвокатів регіону необхідну інформацію для внесення до Єдиного реєстру адвокатів України відомостей про прийняте рішення.

Відповідно до п. 57 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та її члени зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати заяви (скарги), перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства України і забезпечувати їх виконання.

Проте, ВКДКА не повно досліджено факти та обставини щодо діянь адвоката ОСОБА_1 , що є предметом дисциплінарної справи, порушеної за скаргою ОСОБА_2 , зокрема не враховано і не надано оцінки доводам, на які адвокат посилався при розгляді його дисциплінарної справи.

Також, ані рішення регіональної комісії, ні рішення ВКДКА не містять аналізу:

- того, чи був ОСОБА_2 станом на дату укладення позивачем з ОСОБА_3 договору про надання правової допомоги клієнтом ОСОБА_1 в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ПАЕ;

- обсягу повноважень та обов`язків позивача за договором про надання правової допомоги від 22.12.2014.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність, зокрема й Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Разом з тим вищевказані обставини свідчать, що ВКДКА як один із органів, через діяльність яких здійснюється адвокатське самоврядування, при розгляді скарг на дії адвоката ОСОБА_1 , не виконала одного з основних завдань адвокатського самоврядування, яке полягає у забезпеченні незалежності адвокатів, захист від втручання у здійснення адвокатської діяльності, зокрема - не перевірила та врахувала тих обставин і критеріїв, що описані в узагальненнях дисциплінарної практики як визначальні обставини, які належить брати до уваги при розгляді скарг, що подаються процесуальними опонентами в інтересах клієнтів адвокатів або інших учасників процесу.

Крім того, стверджуючи про порушення позивачем ст.9 ПАЕ, відповідач не встановив обставин отримання адвокатом конфіденційної інформації від клієнта та не вказав яка саме конфіденційна інформація була отримана позивачем.

У матеріалах справи також відсутні докази отримання позивачем конфіденційної інформації.

Крім того, в порушення п. 57 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг ВКДКА не забезпечила об`єктивного розгляду скарги, не перевірила належним чином викладені в скарзі факти та не врахувала доводи позивача, чим порушила також п. 43 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг, яким визначено, що розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що рішення від 19 лютого 2021 року №ІІ-414/2021 не відповідає вимогам п. 51 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг, згідно з яким рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 24.05.2021 №0.0..1 (а.с.35).

Враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 19 лютого 2021 року №ІІ-414/2021.

Стягнути з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатура (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, 5-й поверх, );

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_2 )

Суддя Олена СКУПІНСЬКА