Справа № 420/8963/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8963/25
У Х В А Л А

29 квітня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) про стягнення суми податкового боргу

В С Т А Н О В И В:

Представник Головного управління ДПС в Одеській області 27.03.2025 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути з ФО-ПП ОСОБА_1 , суму заборгованості:

1. По податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 485 647 грн. 49 коп. на бюджетний рахунок UA0015746, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , КБК 11010500, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ м.Подільськ/11010500;

2. По військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатам річного декларування 40 442 грн. 29 коп. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , КБК 11011001, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./11011001;

3. По адміністративним штрафам та іншим санкціям 8 120 грн. 00 коп. на бюджетний рахунок UA0015746, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , КБК 21081103, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Подільськ/21081103.

В обґрунтування позову зазначили, що відповідно до розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_1 перед бюджетом становить 534209 грн 78 коп, а саме: по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в загальній сумі 485647,49 грн; по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатам річного декларування, в загальній сумі 40442,29 грн; по адміністративним штрафам та іншим санкціям, в загальній сумі 8120,00 грн.

Заборгованість по податку на доходи фізичних, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, виникла в результаті: нарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №48393/15-32-24-06-20 вiд 05.11.2024 в сумі 340,00 грн; нарахування по податковому повідомленню-рішенню №48395/15-32-24-06-20 вiд 05.11.2024 в сумі 388245,99 грн; нарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №48395/15-32-24-06-20 вiд 05.11.2024 в сумі 97061,50 грн.

Заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатам річного декларування, виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню №48396/15-32-24-06-20 вiд 05.11.2024 в сумі 32353,83 грн; нарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №48396/15-32-24-06-20 вiд 05.11.2024 в сумі 8088,46 грн.

Заборгованість по адміністративним штрафам та іншим санкціям, виникла в результаті: нарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №48390/15-32-24-06-20 вiд 05.11.2024 в сумі 1020,00 грн; нарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №48391/15-32-24-06-20 вiд 05.11.2024 в сумі 7100,00 грн. В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №0-1532 від 26.12.2024, яку було направлено платнику податків рекомендованим листом.

08.04.2025 до суду надійшла відповідь (вхід. ЕП/5233/25) відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеської області, на запит суду щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 , що за наявною інформацією зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

10.04.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області та відкрито провадження у адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст.262 КАС України).

27.04.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Осокіна С.Ю. (вх. ЕП/40083/25), в якому заявник просить суд здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також продовжити на п`ятнадцять днів строк подачі відзиву на позовну заяву.

В обгрунтування вказаного клопотання зазначив, що вказана справа має для відповідача суттєве значення, а також враховуючи, що сторона відповідача не визнає заявлений позов, вважає його безпідставним та необґрунтованим, що має довести у судовому засіданні. Крім того, зазначив, що після надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, шляхом приєднання відповідача до підсистеми Електронний суд буде надано відзив на позовну заяву.

Дослідивши вказане клопотання, суд приходить до наступного.

Одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно ч.1 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ч.5 ст.12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, міститься в ч.4 ст.257 та ч.4 ст.12 КАС України. Зокрема, до таких справ відносяться справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Суд зауважує, що предмет спору у вказаній адміністративній справі не підпадає під вичерпний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, а посилання представника відповідача не вмотивовані та не обґрунтовані підставами, які дозволяють суду дійти висновку про неможливість розгляду даної адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

При цьому, суд наголошує, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Ахеn v. Germany", заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Представник відповідача, заявляючи клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, належних доводів на обґрунтування необхідності проведення судового засідання не навів.

Заявник, у поданому клопотанні не навів жодної належної та достатньої підстави у підтвердження необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження, а так з викликом учасників. Безпосередньо з клопотання представника відповідача не вбачається, які конкретно обставини чи факти, потребують детального встановлення та аналізу саме в судовому засіданні, і не можуть бути встановлені під час розгляду даної справи в порядку письмового провадження, наведені ж доводи є лише припущеннями про можливе існування обставин та фактів, які могли б бути вирішені виключно під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні з викликом та за участю сторін.

Позивачем у поданому клопотанні не доведено, та судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження, або у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання, а також враховуючи, що відповідно до статей 47, 162 КАС України сторони наділені правом на подачу доказів та пояснень по справі у письмовому вигляді, про що роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі, а бажання сторони у справі викласти під час проведення судового засідання свої аргументи, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників та приймаючи до уваги, що спірні правовідносини не зумовлюють необхідність такого розгляду, будь-яких інших достатніх підстав, з яких вбачається необхідність проведення судового засідання за участі представників сторін, представником відповідача не наведено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Щодо продовження строку подачі відзиву, суд зазначає.

Ухвалою судді від 10.04.2025 встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву у порядку, визначеному ст.162 КАС України.

Згідно даних автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» вказана ухвала суду надійшла до Електронного кабінету відповідача 12.04.2025. Останнім днем строку подання відзиву на позовну заяву є 28.04.2025.

При цьому, дата залучення представника відповідача адвоката Осокіна С.Ю. 21.04.2025.

Одночасно, суд враховує те, що подання відзиву на позовну заяву є відповідним правом учасника справи, а пропуск установленого строку не звільняє особу від вчинення певних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до положень ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

З метою з`ясування всіх обставин справи, оскільки відповідач має право на подання відзиву на позовну заяву, враховуючи своєчасне повідомлення відповідача про розгляд зазначеної справи, отримання останнім ухвали про відкриття провадження ще 12.04.2025, скорочені строки розгляду справи та вимоги ст. 262 КАС України, а також ознайомлення з матеріалами справи адвоката Осокіна С.Ю., що свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника відповідача та продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву до 13.05.2025.

Керуючись ст.ст.12, 44, 121, 248, 257 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання (вх. №ЕП/40083/25 від 27.04.2025) представника відповідача щодо розгляду адміністративної справи за правилами загального позовного провадження відмовити.

Клопотання представника відповідача щодо продовження строку для подання відзиву на позовну заяву задовольнити.

Продовжити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 13.05.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА