Справа № 240/23595/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/23595/23

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Житомирської обласної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісія при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян від 21.06.2023 про відмову у встановленні йому статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1;

- зобов`язати Житомирську обласну державну адміністрацію прийняти рішення про встановлення йому статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати йому посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії Б на підставі експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України про встановлення причинного зв`язку хвороб від 24.01.2023 №104.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він, як особа щодо якої встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, має право на отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії І. Однак, за наслідками розгляду поданої ним заяви та документів, Комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян Житомирської обласної державної адміністрації прийняла рішення від 21.06.2023, яким відмовила йому у встановленні такого статусу у зв`язку із невідповідністю поданих документів вимогам п. 6 ст. 11, ч. 3 ст. 12, п. 1 ст. 14 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та п.6, п. 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551. ОСОБА_1 вважає таке рішення протиправним, а свої права порушеними, у зв`язку із чи він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/23595/23 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Житомирська обласна державна адміністрація подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначив, що відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які досягли повноліття, з числа зазначених в ст. 27 цього Закону, тобто з числа осіб, які мали статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до ч. 5 ст. 17 цього Закону. Натомість ОСОБА_1 до досягнення повноліття не було пройдено відповідної медичної комісії по встановленню причинного зв`язку між інвалідністю та наслідками Чорнобильської катастрофи та не було отримано вкладки до посвідчення дитини, інвалідність якої пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, передбаченої пунктом 8 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551. З огляду на вказані обставини Житомирська обласна державна адміністрація зауважила, що первісне проходження ОСОБА_1 спеціалізованої медико-соціальної експертної комісії (Центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України) після досягнення ним повноліття не створює підстави для визначення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", так як в даному випадку відсутній зв`язок між захворюванням до досягнення повноліття та захворюванням після досягнення повноліття та встановленою інвалідністю. Також Житомирська обласна державна адміністрація звернула увагу, що ОСОБА_1 не підпадає під дію визначених ч. 3 ст. 12 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключень для отримання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Враховуючи зазначене, Житомирська обласна державна адміністрація вказала, що рішення Комісії від 21.06.2023 про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії Б є правомірним, а тому просила відмовити йому в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рогатин Івано-Франківської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 22.02.1995).

05 січня 1998 року Житомирською обласною державною адміністрацією на підставі пункту 5 статті 27 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було встановлено ОСОБА_1 статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи та видано йому відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 .

Із інформації, вказаної в заключенні педіатричної ЛКК Коростенської центральної міської лікарні від 09.08.2011 №2073/2011, вбачається, що у ОСОБА_1 , до досягнення ним повноліття, було діагностовано новоутворення моста мозочкового кута зправа.

01 березня 2013 року, тобто після досягнення ОСОБА_1 18-річного віку, Коростенською міськрайонною МСЕК був проведений первинний огляд позивача, за результатами якого йому з 04.02.2013 було встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - інвалід дитинства, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №670268.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 29.03.2013 ОСОБА_1 звернувся до Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України для встановлення причинного зв`язку хвороби, що призвела до інвалідності, із дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно експертного висновку від 29.05.2013 №4108-4889, на засіданні № 4 від 21.05.2013 Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України розглянула звернення ОСОБА_1 від 29.03.2013, а також додану до нього документацію, та дійшла висновку, що наявний у ОСОБА_1 діагноз "Новоутворення правого мосто-мозочкового кута" є захворюванням, пов`язаним з впливом аварії на ЧАЕС.

19 липня 2013 року Житомирською обласною МСЕК №1 був проведений повторний медичний огляд ОСОБА_1 за наслідками якого йому з 02.07.2013 було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10ААБ №655016. Крім того, у графі "причина інвалідності" вказаної довідки серії 10ААБ №655016 окрім: "захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС" вказано також: "інвалід з дитинства".

Відповідно до інформації, вказаної в посвідченні серії НОМЕР_3 , в період з 02.07.2013 по 01.08.2018 ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю, виплачувалась державна соціальна допомога.

В подальшому, а саме 27 липня 2021 року Коростенською міськміжрайонною МСЕК був проведений повторний огляд ОСОБА_1 , за наслідками якого йому з 19.07.2021 було встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - інвалід дитинства, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №595418 від 27.07.2021.

29 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради із заявою. в якій просив видати йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, у зв`язку із тим, що відповідно до експертного висновку йому 29.05.2013 було встановлено причинний зв`язок хвороби із наслідками аварії на ЧАЕС та встановлено ІІ групу інвалідності.

Відповідно до супровідного листа від 14.06.2023 №224, документи ОСОБА_1 разом із його заявою від 14.06.2023, адресованою заступнику голови Житомирської обласної державної адміністрації, в якій він просив замінити посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серії НОМЕР_2 на посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії серії Б, у зв`язку із встановленням інвалідності, яка пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, були передані Коростенською міською радою на розгляд до Житомирської обласної державної адміністрації.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , комісія при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян, прийняла рішення, оформлене протоколом від 21.06.2023, яким відмовила позивачу у визначенні статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії Б та видачі відповідного посвідчення.

Згідно вказаного протоколу від 21.06.2023 підставою для відмови стало те. що документи ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 6 ст. 11, ч. 3 ст. 12, п. 1 ст. 14 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та п.6, п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_1 вважає вказану відмову у встановленні йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 протиправною, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до Житомирської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 просив видати йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії серії Б. При цьому, наявність права на отримання такого посвідчення позивач обґрунтовував тим, що йому встановлено ІІ групу інвалідності, а експертним висновком від 29.05.2013 №4108-4889 підтверджено причинний зв`язок його хвороби із наслідками аварії на ЧАЕС.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до статті 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема:

- учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

- потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, Закон №796-ХІІ відносить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, як повнолітніх осіб, так і неповнолітніх осіб (дітей), які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій, визначено в статті 14 Закону №796-ХІІ.

Пункт 1 частини 1 вказаної статті передбачає, що до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Таким чином, постраждалими від Чорнобильської катастрофи 1 категорії є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи, визначені статтею 11 чи частиною третьою статті 12 Закону №796-ХІІ, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Абзацом 3 пункту 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" передбачено, що особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 1) серії Б синього кольору.

Зміст вказаних норм свідчить, що право на отримання посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 1) серії Б має особа, яка одночасно дотрималась двох умов:

1) належить до числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, що визначені статтею 11 чи частиною третьою статті 12 Закону №796-ХІІ;

2) має інвалідність (незалежно від групи) щодо якої установлено причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою.

Перевіряючи чи належить ОСОБА_1 до числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, що передбачені статтею 11 Закону №796-ХІІ, суд зазначає наступне.

Як вказувалось вище, Закон №796-ХІІ передбачає, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, як повнолітніх осіб, так і неповнолітніх осіб (дітей), які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно правових норм статті 27 Закону №796-ХІІ до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які:

1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку;

2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення;

3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення;

4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю;

5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу;

7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 05.01.1988 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 27 Закону №796-ХІІ був встановлений статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи та видано йому відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 . Однак, вказане посвідчення діяло до досягнення позивачем повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, позивач належав до категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи до 04.02.2013.

Статтею 11 Закону №796-ХІІ встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії або проведення оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

В свою чергу, частиною 2 статті 11 Закону №796-ХІІ передбачено, що крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Таким чином, зі змісті вказаних правових норм свідчить, що особи, які відповідно до статті 27 Закону №796-ХІІ, мали статус дітей потерпілих від Чорнобильської катастрофи, після досягнення ними повноліття будуть належати до категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи, у випадку, коли після досягнення повноліття вони відповідатимуть одній з умов для встановлення такого статусу, що визначені частиною 1 статті 11 Закону №796-ХІІ.

Натомість, особи, які відповідно до статті 27 Закону №796-ХІІ, мали статус дітей потерпілих від Чорнобильської катастрофи та яким при цьому у дитячому віці була встановлена інвалідність, що пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, після досягнення ними повноліття будуть належати до категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи, лише у випадку, якщо після досягнення повноліття вони пройдуть переогляд у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії або оцінювання повсякденного функціонування відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону №796-ХІІ.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 хоч і мав статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , однак у дитячому віці інвалідність, що пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, йому не встановлювалась. Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 29.05.2013 №4108-4889 наявність причинного зв`язку між захворюванням ОСОБА_1 та впливом аварії на Чорнобильській АЕС була встановлена 21 травня 2013 року, а інвалідність, внаслідок захворювання, що пов`язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, первинно йому була встановлена 02 липня 2013 року, тобто вже після досягнення ним повноліття.

Крім того, після досягнення ОСОБА_1 не відповідає жодній із визначених частиною 1 статті 11 Закону №796-ХІІ умов для встановлення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Вказане свідчить, що ОСОБА_1 , хоч і належав до категорії дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, однак не відноситься до осіб, які відповідно до частини 2 статті 11 Закону №796-ХІІ після досягнення повноліття мають право на встановлення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Перевіряючи чи належить ОСОБА_1 до числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, що передбачені частиною третьою статті 12 Закону №796-ХІІ, суд враховує наступне.

Згідно з положеннями статті 12 Закону №796-ХІІ причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону №796-ХІІ на встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа:

- зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону (тобто проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення);

- народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих;

- хворих на рак щитовидної залози.

Водночас, жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 належить до категорій осіб, визначених у частині 3 статті 12 Закону №796-ХІІ, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позивач належить до числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, що визначені статтею 11 чи частиною третьою статті 12 Закону №796-ХІІ.

Крім того, ще однією визначеною в пункті 1 частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ умовою для видачі особі посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" категорія 1 серії Б є наявність у такої особи інвалідності щодо якої установлено причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до акту огляду МСЕК серії 10ААБ №655016 Житомирська обласна МСЕК №1 встановила ОСОБА_1 з 02.07.2013 ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10ААБ №655016. Однак, вказана інвалідність була встановлена позивачу на строк до 02.07.2018.

Натомість 27 липня 2021 року Коростенською міськміжрайонною МСЕК був проведений повторний огляд ОСОБА_1 , за наслідками якого йому з 19.07.2021 було встановлено ІІ групу інвалідності. При цьому, у відповідній графі довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №595418 від 27.07.2021 вказано, що причиною інвалідності є: "інвалід дитинства".

Таким чином, починаючи з 19.07.2021 причинний зв`язок між наявною у позивача ІІ групою інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи відсутній.

Вказане свідчить, що на момент звернення до відповідача за отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії серії ОСОБА_2 не був особою з інвалідністю, щодо якої установлено причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою.

Відтак, під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 не відповідає жодній із передбачених пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ умов для виникнення у ос особи права на отримання посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" категорія 1 серії Б: він не належить до числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, що визначені статтею 11 чи частиною третьою статті 12 Закону №796-ХІІ, а також не має діючої групи інвалідності, щодо якої установлено причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення комісія при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян, прийняла рішення, оформлене протоколом від 21.06.2023, про відмову позивачу у визначенні статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії 1 серії Б прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, а відтак воно є правомірним та не підлягає скасуванню.

З приводу посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 у справі №826/2469/16, суд зазначає, що вона не є релевантною до даної справи, оскільки викладені в ній висновки, сформовані за інших фактичних обставин. Зокрема, у справі №826/2469/16, яка розглядалась Верховним Судом, позивач мав групу інвалідності із підтвердженим зв`язком захворювання з впливом аварії на Чорнобильській АЕС. В той час, як у спірних по даній справі правовідносинах, ОСОБА_1 на момент звернення до відповідача за отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії серії Б не був особою з інвалідністю, щодо якої установлено причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою, оскільки вказаною в довідці до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №595418 від 27.07.2021 причиною його інвалідності є лише "інвалід дитинства". Відомостей про те, що причиною інвалідності є захворювання, що пов`язане із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС довідка до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №595418 від 27.07.2021 не містить. З огляду на це, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2019 у справі №826/2469/16, не підлягають врахуванню під час розгляду даної справи.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Житомирської обласної державної адміністрації (майдан ім.С.П.Корольова, 1, м. Житомир, 10014; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович