Справа № 758/985/25
Суддя: Левицька Я. К.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/985/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Левицької Я.К.,

за участю секретаря судового засідання Невмержицької Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України та Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 3842860 від 12.01.2025 року, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача коштів в розмірі 340 грн по сплаті штрафу, які сплачено добровільно на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 12.01.2025 року о 13 год. 23 хв. в м. Калинівка, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen passat», д.н.з. НОМЕР_1 , він рухався зі швидкістю 73 км/год в населеному пункті при дозволених 50 км/год, чим здійснив перевищення швидкості більш ніж на 20 км/год, а саме на 23 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Позивач не погоджується з постановою, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Пояснює, що доказами перевищення ним швидкості є показання приладу TruCam LTI 20/20 001092, застосовані не в автоматичному режимі, тобто «з рук». При цьому, лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 001092 призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». У зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідачем незаконно притягнуто його до адміністративної відповідальності, а отже, оскаржувана постанова серії ЕНА № 3842860 від 12.01.2025 року підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 21.01.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю позову вимогам ст. 161 КАС України.

22.01.2025 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої долучено нову редакцію позовної заяви та визначено відповідачами - Департамент патрульної поліції України, Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 19.03.2025 року задоволено клопотання другого відповідача - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та замінено його на належного відповідача - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

24.02.2025 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції України надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважав вимоги позивача безпідставними. Посилається на те, що оскільки ОСОБА_1 як водій транспортного засобу порушив Правила дорожнього руху, то був зупинений поліцейським, який після зупинки автомобіля представився водію та в порядку ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував останнього про причину зупинки та суть вчиненого правопорушення. Після виконання вимог ст. 18, 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху пред`явив водію законну вимогу про надання для перевірки документів, передбачених пп. «а», «б», «г» п. 2.1 Правил дорожнього руху, а саме: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. У відповідності до положень ст. 222 КУпАП поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капрал поліції Олендер А.О., як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. за ст. 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Під час розгляду справи позивача ознайомлено із правами особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Встановивши всі обставини справи та факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським після розгляду справи прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Позивачу роз`яснено порядок виконання та оскарження даного рішення. Зазначено також, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія, а правильність реалізації у приладі TruCam алгоритму шифрування підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Крім того, представник відповідача вказує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений до використання на території України, а прилад із серійним номером ТС001092 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» від 03.09.2021 року за № 22-38/42 лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Посилання позивача на відсутність дорожнього знаку 5.70 «Фото-відеофіксування порушень ПДР» на ділянці дороги, де здійснювалась фіксація порушення швидкісного режиму, є безпідставними, оскільки такий дорожній знак під таким номером і назвою в ПДР України відсутній. Таким чином, постанова серії ЕНА № 3842860 від 12.01.2025 року у справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором є обґрунтованою та законною. За такого, на підставі вищевказаного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

27.02.2025 року від позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду відзиву Департаменту патрульної поліції України.

04.03.2025 року від представника відповідача надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву у справі № 758/985/25.

Ухвалою суду від 19.03.2025 року заяву представника відповідача Департаменту патрульної поліції України задоволено, поновлено строк для подання відзиву, долучено поданий відповідачем відзив до матеріалів справи.

Відповідач 2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши доводи позивача ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

12.01.2025 року поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Олендером А.О. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3842860 за ч. 1 ст. 122 у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до постанови виявлено, що зазначеною посадовою особою за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam II (серійний номер ТС 001092) виявлено, що водій транспортного засобу марки «Volkswagen passat», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Калинівка (траса АДМ21 282 км, на а/д м2 1282 км) в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 м. Калинівка, рухався зі швидкістю 73 км/год, чим перевищив швидкість на 23 км/год. Порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як визначено ст. 35 цього Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», № 15809/02 і 25624/02, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-ХІІ, встановлюють «Правила дорожнього руху» (затв. постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У силу положень ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п.п. 1.3,1.9 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За визначенням ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год, порушення вимог дорожніх знаків і розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів та ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порушення даної норми, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило - 340 грн.

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У той же час, ст. 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП закріплено «обов`язок» посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами ж в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Як вбачається зі змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності дійсно можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Слід зазначити про те, що положеннями КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, як один із можливих доказів по справі, не складався, однак відповідачем надані інші беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, як встановлено судом з матеріалів справи та вже зазначалося вище, підставою для зупинення транспортного засобу позивача та прийняття оскаржуваної постанови від 12.01.2025 року серії ЕНА № 3842860 стало перевищення водієм ОСОБА_1 швидкості на 23 км/год, тобто порушення вимог п. 12.4 ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), що, у свою чергу, є вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач не оскаржує процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності та законність дій поліцейського при винесенні постанови, однак заперечує законність застосування приладу вимірювання швидкості руху «TruCam» у ручному режимі.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з постанови від 12.01.2025 року серії ЕНА № 3842860 швидкість руху транспортного засобу фіксувалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam II (серійний номер ТС 001092).

Відповідач зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 001092) пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та захисту прав споживачів» про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31908 від 25.09.2024 року, чинного до 25.09.2025 року. Заначено, що діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; ±1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCAM такого алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCAM».

Отже, згідно з технічними характеристиками, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - TruCAM LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання.

При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача саме таким чином вплинуло на результат вимірювання.

Також відповідності до п. 6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 001092) є засобом вимірювальної техніки.

Вищевикладене спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam в ручному режимі.

Суд також вважає безпідставними твердження позивача про знаходження приладу TruCam в руках працівника поліції, не встановлення його стаціонарно, що, на думку позивача, суперечить ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", з огляду на наступне.

З досліджених доказів, наданих сторонами, вбачається, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 № 1231-ІХ, який набув чинності 17.03.2021, було внесено зміни до Закону України «Про Національну поліцію». На момент вчинення адміністративного правопорушення частина перша статті 40 вказаного закону передбачала: «Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні».

Зазначене свідчить, що стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» в редакції до 17.03.2021 стосувалась виключно автоматичної фото- і відеотехніки. Проте положення вказаної статті закону в редакції після 17.03.2021 суттєво змінені та на даний час надають поліції право розміщувати фото- і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, при цьому зазначене поширюється на технічні засоби які працюють як і в автоматичному режимі, так і не в автоматичному режимі.

Отже, вказана правова норма передбачає можливість (що не є тотожним обов`язку) закріплення, монтування та розміщення технічних приладів та технічних засобів, передбачених пунктами 1 і 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", тобто не виключає можливість використання таких приладів в ручному режимі.

Законодавством, а саме ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", не обмежено спосіб розміщення відеоприладу (яким є вимірювач швидкості) по зовнішньому периметру дороги чи то, тримаючи його в руках, чи розміщуючи на триногах.

Крім того, відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» від 03.09.2021 за № 22-38/42 яке дало роз`яснення з приводу використання приладу TruCAM та вказав: «Лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач LTI 20/20 ТruСАМ ІІ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації».

Також згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є, з поміж іншого, також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Покази приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 001092) оцінюються поліцейським, як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що показники приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 001092) є належним допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання позивача на відсутність дорожнього знаку 5.70 «Фото-відеофіксування порушень ПДР» на ділянці дороги, де здійснювалась фіксація порушення швидкісного режиму, оскільки дорожній знак під таким номером і назвою в ПДР України відсутній.

Отже, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджено належним та допустимим доказом, зазначеного у спірній постанові.

Суд звертає увагу, що застосування приладу «TruCam LTI 20/20» та порядок його використання неодноразово оспорювався в судах різних інстанцій. Незважаючи на це апеляційні суди встановлюють та підтверджують правомірність застосування/використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam» поліцейськими.

Такі висновки викладені зокрема у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2024 по справі №523/9102/23, Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 751/7568/23; Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 по справі № 214/4885/22; Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2024 по справі № 677/1077/23; Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2024 по справі № 936/1042/23.

Викладене вище спростовує доводи позивачки про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCAM в ручному режимі.

До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст. 9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст. 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за порушення ч. 1 ст.122 КУпАП, за їх недоведеності належними та допустимими доказами. Натомість відповідачем доведено правомірність винесення постанови серії ЕНА № 3842860, про що надано відповідні докази, не спростовані позивачем.

Відповідно до ст. 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також відсутність клопотання відповідача про стягнення на його користь судових витрат, такі зі сторін не стягуються.

Керуючись ст. 5, 9, 19, 77, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України та Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі- відмовити.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач 1 - Департамент патрульної поліції України, , юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Ернста, 3;

відповідач 2 - Управління патрульної поліції у Вінницькій області, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Ботанічна, буд. 24.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Суддя Я.К. Левицька