Справа № 260/2386/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

29 квітня 2025 рокум. Ужгород№ 260/2386/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г. п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі №260/2386/24. Ухвалено постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (як військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років).

18 квітня 2024 року представник позивача подав до Закарпатського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю, в якій просить:

1) встановити судовий контроль за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі № 260/2386/24;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , у тому числі її командира (керівника), капітана ОСОБА_2 , подати протягом 5 (п`яти) днів звіт про виконання судового рішення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі № 260/2386/24;

3) зобов`язати Військову частина НОМЕР_2 , у тому числі її командира (керівника), полковника ОСОБА_3 , подати протягом 5 (п`яти) днів звіт виконання судового рішення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №260/2386/24.

Подану заяву аргументує тим, що відповідачем не виконано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №260/2386/24 та не звільнено ОСОБА_1 з військової служби. При цьому вважає, що оскільки Військова частина НОМЕР_1 перекладає відповідальність за виконання судового рішення на Військову частину НОМЕР_2 , доречно було б залучити до розгляду заяви Військову частину НОМЕР_2 . Окрім того, зазначає, що державний виконавець, на примусовому виконанні якого перебуває виконавчий лист, виданий в даній справі, жодних дій щодо його виконання не здійснює. У зв`язку із зазначеним просить також залучити до розгляду даної заяви орган виконавчої служби Ужгородський відділ Державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області.

У поданій заяві представник позивача просить суд здійснювати розгляд такої за участі сторін.

Нормами ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Так, розглянувши подану представником ОСОБА_1 заяву, суд не вбачає підстав для призначення судового засідання та вважає за можливе здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження.

Окрім того, суд не вважає за можливе залучити до участі у розгляді заяви Військову частину НОМЕР_2 та орган Державної виконавчої служби України, оскільки такі не були стороною у справі №260/2386/24, а тому вимоги ст. 382 КАС України не можуть бути застосовані до таких суб`єктів владних повноважень.

Що стосується суті заявленого представником позивача в порядку ст. 382 КАС України клопотання, суд зазначає наступне.

Верховний Суд в постанові від 11 червня 2020 року по справі №640/13988/19 зазначив, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

З огляду на те, що встановлення судового контролю, є не обов`язком суду, а виключно диспозитивним правом, суд вправі застосувати таке у випадках, коли наявні об`єктивних побоювань вважати, що суб`єкт владних повноважень ухилятиметься від виконання рішення суду в майбутньому, а всі інші способи забезпечення виконання судового рішення не дали позитивного результату.

Відповідачем в даній адміністративній справі є Військова частина НОМЕР_1 , яку постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 зобов`язано звільнити ОСОБА_1 у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (як військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років).

В обґрунтування наявності підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання Військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 подати звіт про виконання судового рішення, представник позивача посилається на те, що такі військові частини не виконують вищезазначену постанову суду апеляційної інстанції. На підтвердження заявлених тверджень представник позивача долучив відповіді на адвокатські звернення щодо результатів розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Однак суд не вважає такі листи достатнім доказом наявності підстав для встановлення судового контролю, оскільки зі змісту таких листів вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 неодноразово зверталася до командира Військової частини НОМЕР_2 (уповноваженого на звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби) з метою виконання постанови суду апеляційної інстанції та прийняття рішення за поданим позивачем рапортом, долучивши при цьому всі необхідні документи. В свою чергу неприйняття позитивного рішення обумовлене саме діями, рішенням чи бездіяльністю Військової частини НОМЕР_2 . Поряд з цим, така військова частина не була стороною в адміністративній справі №260/2386/24, рішення в такій не може стосуватися її прав та обов`язків, а тому суд не може застосувати передбачений ст. 382 КАС України механізм до такого суб`єкта владних повноважень.

Суд також нагадує позивачу, що виконання судових рішень в першу чергу забезпечується шляхом їх примусового виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Представник позивача повідомив суд про наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024. При цьому вважає, що відсутність належного виконання органом Державної виконавчої служби виданого судом виконавчого листа є підставою для застосування встановленого ст. 382 КАС України механізму забезпечення виконання рішення суду.

Проте суд не може погодитися з такою аргументацією представника позивача, оскільки вважає, що нормами КАС України, зокрема ст. 287 передбачений порядок оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця у разі неналежного виконання ним своїх функцій з примусового виконання судового рішення.

Так, з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що 11 листопада 2024 року державним виконавцем Ужгородського відділу Державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №260/2386/24.

Однак в подальшому будь-яких виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, вчинено не було.

Представник позивача стверджує, що неодноразово звертався до органу Державної виконавчої служби із заявами щодо невиконання рішення суду, однак будь-якої відповіді на такі не отримав. Проте жодних доказів оскарження бездіяльності державного виконавця в судовому порядку представник позивача не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на вищезазначене заява представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №260/2386/24 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 248, 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Р.О. Ващилін