Справа № 500/3034/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/3034/23

28 квітня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Потихач В.В.,

представника позивача Федика С.Є.,

представника відповідача Білашової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про поворот виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Тернопільському окружному адміністративному суді перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України, у якій позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ в.о. Директора Бюро економічної безпеки України від 22.05.2023 №125-к/ДСК-ДП «Про застосування дисциплінарного стягнення»;

- визнати протиправним та скасувати Наказ в.о. Директора Бюро економічної безпеки України від 23.05.2023 №126-к/ДСК-ДП «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді Старшого аналітику відділу оперативного аналізу ризиків у сфері оподаткування управління оперативного аналізу Департаменту аналізу інформації та управління ризиками Бюро економічної безпеки України;

- стягнути з Бюро економічної безпеки України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.05.2023 по дату винесення рішення у даній справі із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 3326 (три тисячі триста двадцять шість) грн. 25 коп.;

- визнати час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 24.04.2023 по дату винесення рішення у даній справі часом служби у правоохоронних органах, зарахувавши цей час у вислугу років.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №500/3034/23 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними та скасовано накази в.о. Директора БЕБ від 22.05.2023 №125-к/ДСК-ДП «Про застосування дисциплінарного стягнення» та від 23.05.2023 №126-к/ДСК-ДП «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого аналітика відділу оперативного аналізу ризиків у сфері оподаткування управління оперативного аналізу Департаменту аналізу інформації та управління ризиками БЕБ з 24.05.2023; стягнуто з БЕБ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 554307,20грн, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі №500/3034/23 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024 у справі №500/3034/23, судом апеляційної інстанції частково задоволено заяву представника відповідача про стягнення на його користь судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.03.2025, касаційну скаргу сторони позивача залишено без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі №500/3034/23 залишено без змін.

31.07.2024 представником відповідача подано на адресу суду заяву, у якій вона просить суд:

допустити поворот виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №500/3034/23 за позовом ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Бюро економічної безпеки України безпідставно одержаних коштів у сумі 55105,35грн, стягнутих на підставі виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 500/3034/23;

стягнути з ОСОБА_1 на користь Бюро економічної безпеки України безпідставно одержані кошти у сумі 55105,35грн, стягнуті на підставі виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №500/3034/23.

Матеріали судової справи надійшли на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду 08.04.2025 згідно супровідного листа №500/3034/23/12507/25.

Ухвалою від 09.04.2025 прийнято заяву про поворот виконання рішення суду до розгляду та призначено судове засідання на 23.04.2025 о 10:30 год. в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: 46021, м. Тернопіль, вул. Грушевського, 6.

16.04.2025, на адресу суду надійшли заперечення представника позивача на заяву про поворот виконання рішення суду у справі №500/3034/23, в обґрунтування якої зазначено про відсутність правових підстав для її задоволення, позаяк статтею 381 КАС України визначено, що поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами (арк. справи 75, том 5).

Ухвалою від 23.04.2025, занесеною до протоколу судового засідання, суд перейшов до стадії прийняття рішення та призначив судове засідання на 28.04.2025 об 11:30 год.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи заяви, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №500/3034/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до Бюро економічної Безпеки про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Стягнуто з Бюро економічної безпеки України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 554307 (п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі триста сім) гривень 20 коп., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів; рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

09 січня 2024 року Тернопільським окружним адміністративним судом, зокрема, видано виконавчий лист негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, який було пред`явлено позивачем до виконання разом із заявою від 10.01.2024 про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №500/3034/23 в частині негайного виконання, з урахуванням пред`явленого ОСОБА_1 виконавчого листа, БЕБ виплатило на користь останнього середній заробіток за один місяць за час вимушеного прогулу, а також сплатило до бюджету установлені законодавством України податки, збори та обов`язкові платежі із вказаної суми, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.01.2024 №8 на суму 55105,35грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2024 задоволено апеляційну скаргу Бюро економічної безпеки України, скасовано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 500/3034/23, та прийнято нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Вважаючи, що виплачений позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, - відповідач звернувся до суду із даною заявою, у якій просить допустити поворот виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №500/3034/23 в частині виплачених позивачу коштів на суму 55105,35грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Відповідно до частини першої статті 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частинами четвертою-шостою статті 380 КАС України передбачено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

Частиною сьомою статті 380 КАС України визначено, що якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2011 у справі №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Визначальним під час розгляду заяви про поворот виконання рішення є з`ясування порушення скасованим судовим рішенням права сторін та чи виконано рішення суду, що призвело до порушення прав, які потребують відновлення у судовому порядку. При повороті виконання рішення вчиняються дії, які покликані повернути стан речей до виконання рішення суду.

Поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Таким чином, вирішальною підставою для здійснення повороту судового рішення є скасування чи зміна вищестоящим судом вже виконаних постанов чи рішень суду, а також реалізація скасованого рішення суду внаслідок одержання стороною майна.

При цьому, аналіз приписів статті 380 КАС України дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про поворот виконання судового рішення суд має право здійснити такий поворот лише в межах судового рішення (його резолютивної частини), за яким відбулось стягнення, тобто в межах стягнутих сум.

Водночас, відповідно до статті 381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Отже, згідно з цією нормою, не допускається поворот виконання судових рішень у вище зазначеній категорії справ за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданням підроблених документах. Тобто, якщо особа добросовісно одержувала за скасованим чи зміненим в подальшому судовим рішенням певні виплати, то вона не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти. З набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі.

Суд зазначає, що у зазначених категоріях адміністративних справ може відбутися поворот виконання у випадках, якщо рішення суду прийнято з урахуванням недобросовісної поведінки позивача (стягувача), а не порушень з боку суду. Тому, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, суд повинен допустити поворот виконання.

Вказана правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №2а-9320/11/0308, від 20.06.2019 у справі №336/9595/14, від 22.08.2019 у справі №9557/10/1570, від 24.09.2020 у справі №818/678/17, від 31.07.2020 у справі №757/34139/18-ц, які в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом під час вирішення спору.

У вказаних постановах Верховний Суд зробив висновок про те, що чинне законодавство не допускає повороту виконання рішення суду у разі скасування виконання судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Для цієї категорії справ не має значення, в якому порядку ухвалене те рішення, яким було скасовано інше виконане рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19, з`ясовуючи природу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, дійшла висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати бо є заробітною платою.

Такого ж підходу дотримувався Верховний Суд у постановах від 20.09.2022 у справі №380/4214/20, від 08.12.2022 у справі №380/3644/20, від 15.02.2024 у справі №380/3441/20, від 14.04.2024 у справах №380/3566/20, №380/3752/20, та інших.

Суд наголошу, що самої лише обставини щодо скасування судового рішення прийнятого судом першої інстанції є не достатнім для стягнення з позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, нарахованого йому за рішенням суду.

При цьому, покликання представника відповідача на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2018 у справі №1570/771/2012, від 21.04.2021 у справі №461/1303/19, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 та правову позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові від 10.10.2019 у справі №522/13736/15, згідно яких середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, - суд оцінює критично, позаяк відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Як вже було зазначено судом, Верховний Суд у постановах від 20.09.2022 у справі №380/4214/20, від 08.12.2022 у справі №380/3644/20, від 15.02.2024 у справі №380/3441/20, від 14.03.2024 у справах №380/3566/20, №380/3752/20 та від 11.04.2024 у справі №380/3824/20 зробив висновок про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати бо є заробітною платою (пункт 98 постанови від 11.04.2024 у справі №380/3824/20), а тому суд при виборі застосування правової позиції Верховного Суду враховує ту, яка прийнята пізніше.

25.04.2025 представником відповідача надані додаткові пояснення з приводу коду економічної класифікації видатків бюджету, з якого здійснено виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, проте зазначене не змінює змісту такої виплати, визначеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що виплачений на виконання судового рішення у справі №500/3034/23 середній заробіток за час вимушеного прогулу (за один місяць) не може бути стягнутий з позивача у межах процедури повороту виконання судового рішення, а тому в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду від 09.01.2024 слід відмовити.

Керуючись статтями 243, 244, 248, 380, 381 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви представника відповідача про поворот виконання рішення у справі №500/3034/23 від 09.01.2024року, - відмовити.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28 квітня 2025 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.