Справа № 140/2530/25
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2530/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Ковельського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі Ковельський відділ УДМС України у Волинській області) про зобов`язання оформити і видати паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, в обмін пошкодженого.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Ковельського відділу УДМС України у Волинській області для заміни паспорта громадянина України (серія НОМЕР_1 , виданий Ковельським МРВ УМВС України в Волинській області 21.10.2009) у формі книжечки в зв`язку з непридатністю до використання відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.

Однак, Ковельський відділ УДМС України в Волинській області надіслав лист, у якому відмовив громадянину ОСОБА_1 у видачі паспорта у вигляді паспортної книжечки, у зв`язку з тим, що відсутнє рішення суду про видачу паспорта, яке набрало законної сили.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, зокрема, з тих підстав, що позивач звернувся до Ковельського відділу УДМС у Волинській області із письмовою заявою про виготовлення паспорта громадянина України у формі книжечки.

Зауважив, що 12.03.2019 за своїм добровільним волевиявленням ОСОБА_1 , звернувся до Ковельського РВ УДМС України у Волинській області для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Позивачем було подано заяву-анкету для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру від 12.03.2019, яка є одночасно згодою на обробку персональних даних засобами Єдиного державного демографічного реєстру України.

Позиція та аргументи позивача базуються на висновках Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року в зразковій справі №806/3265/17, однак справа №140/11378/24 не відповідає ознакам типової справи для даної Зразкової Справи.

Позивач альтернативний вибір вже зробив, оформивши паспорт громадянина України для виїзду за кордон, надавши при цьому згоду на обробку персональних даних засобами ЄДДР, і УНЗР у Реєстрі відносно себе.

У ОСОБА_1 вже сформовано унікальний номер запису 839), який не змінюється при наступних операціях у Реєстрі, а тому побоювання позивача, що внесення персональних даних при оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки спричинить шкоду його приватному життю є необґрунтованими та очевидно надуманими.

Позивач жодним чином не обґрунтовує, яким чином оформлення такого ж паспорта засобами Єдиного державного демографічного реєстру, впливає на його релігійні переконання чи втручання держави в її приватне та сімейне життя, тобто виникає питання чи справді є оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки для особи «надмірним тягарем», на що наголошено в Зразковій Справі, з огляду на те, що особою вже оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданих засобами Єдиного державного демографічного реєстру.

Велика Палата Верховного суду захистила реальні побоювання громадян, які відмовляються від внесення персональних даних в ЄДДР з релігійних переконань. Однак, персональні дані про позивача вже внесені до ЄДДР при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

А тому побоювання позивача, що внесення персональних даних при оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки спричинить шкоду його приватному життю є необґрунтованими та очевидно надуманими.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У відповіді на відзив позивача заперечує проти усіх тверджень представника відповідача викладених у відзиві, зазначивши норми чинного законодавства. Вважає, що дії відповідача щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки є протиправними та не правомірними. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Ковельського відділу УДМС України у Волинській області для заміни паспорта громадянина України (серія НОМЕР_1 , виданий Ковельським МРВ УМВС України в Волинській області 21.102009) у формі книжечки в зв`язку з непридатністю до використання відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.

Листом від 21.02.2025 №0717-142/0717.1-25 Ковельським відділом УДМС України у Волинській області повідомлено позивача про відсутність підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, оскільки відсутнє рішення суду про видачу паспорта, яке набрало законної сили.

Крім того, ОСОБА_1 добровільно 12.03.2019 було подано заяву-анкету №13927397 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон ( НОМЕР_2 вид. 22.03.2019). Надавши при цьому згоду на обробку персональних даних засобами ЄДДР, і УНЗР у Реєстрі відносно позивача вже сформовано 839), який не змінюється при наступних операціях у Реєстрі. Згоду на обробку персональних даних позивач посвідчив власним підписом.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон №5492-VI) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України.

Як передбачено частиною третьою статті 13 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 14 Закону №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

За приписами частин першої - четвертої статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, - на кожні 10 років. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Разом з тим, на даний час є чинним Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ (далі - Положення №2503-ХІІ), пунктом 3 якого передбачено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктами 2, 3 Положення №2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України

Відповідно до пункту 18 Положення №2503-ХІІ для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон України №5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 21 Закону №5492-VI оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2019 ОСОБА_1 подав до Ковельського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області заяву-анкету №13927397 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку із оформленням ОСОБА_1 паспорта громадянина України (FU 582348 вид. 22.03.2019).

З поданої заяви-анкети вбачається, що позивачем надано згоду на внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, а саме: відцифрованого образу обличчя та відцифрованих відбитків пальців рук.

Тобто, позивачем надано згоду на внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру задовго до звернення до суду з даним позовом.

Слід зазначити, що наслідком подання позивачем заяви-анкети від 12.03.2019 було присвоєння Себистияновичу С.Р. унікального номеру запису (УНЗР) в Єдиному державному демографічному реєстрі 839.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що оскільки фактично в даному випадку обставини справи свідчать про бажання позивача отримати паспорт громадянина України, зразка 1994 року у формі книжечки, дана справа не відповідає ознакам типової справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17.

Положенням пункту 21 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 4 КАС України, зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

При цьому, частиною 3 статті 291 КАС України вказано, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені за результатами розгляду зразкової справи.

Висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові за результатами розгляду справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) від 19.09.2018 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Таким чином, визначені обставини, за наявності яких слід застосовувати норми матеріального права зазначені у зразковій справі, зокрема, встановлення факту ненаданням особою згоди на обробку її персональних даних.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI (далі - Закон №2297) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Статтею 2 Закону №2297 визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частини 5, 6 статті 6 Закону №2297).

Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Підписи позивача на заяві-анкеті від 12.03.2019 свідчать про згоду на внесення інформації до ЄДДР та надання згоди на отримання відцифрованого образу обличчя, відцифрованого підпису та відцифрованих відбитків пальців рук.

Викладене в сукупності свідчить про помилковість тверджень позивача про те, що дана справа за суттю спору повністю збігається зі зразковою справою №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) та про можливість врахування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених за результатами розгляду зразкової справи.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що використання позивачем паспорта громадянина України у вигляді ID-картки та паспорта громадянина України для виїзду за кордон при виготовленні яких нею було надано згоду на обробку персональних даних та присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач відмовляючи позивачу листом від 21.02.2025 №0717-142/0717.1-25 в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, не допускав протиправних дій, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог щодо визнання протиправною відмови та зобов`язання оформлення і видачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 21.10.2009).

Відповідач: Ковельський відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (45001, Волинська область, місто Ковель, вулиця Драгоманова, 22).

Суддя В.В. Дмитрук