Справа № 260/2380/25
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

28 квітня 2025 рокум. Ужгород№ 260/2380/25

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Калинич Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Скраль Т.В. в адміністративній справі №260/2380/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності підстав для поновлення строку звернення до суду.

14 квітня 2025 року від позивача до суду надійшла заява про відвід судді Скраль Т.В.

Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року визнано заяву про відвід судді Скраль Т.В. в адміністративній справі №260/2380/25 необґрунтованою.

Вирішено передати матеріали адміністративної справи №260/2380/25 для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді Скраль Т.В., відповідно до ст.31 КАС України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2025 року, заява про відвід судді в адміністративній справі №260/2380/25 розподілена судді Калинич Я.М.

Зазначена справа передана судді Калинич Я.М .для розгляду заяви про відвід 25.04.2025 року.

Відповідно до частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Скраль Т.В. в адміністративній справі №260/2380/25 у порядку письмового провадження.

Порядок вирішення заявленого відводу встановлений статтею 40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Згідно із частиною одинадцятою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Згідно із частиною дванадцятою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Зі змісту заяви про відвід убачається, що вона заявлена відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, за яким суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Обґрунтовуючи заяву про відвід, позивач зазначив про наявність обставин, які викликають сумніви в неупередженості чи об`єктивності судді у зв`язку з постановленням ухвали про залишення позовної заяви без руху з підстав пропуску строку звернення до суду. Вказано, що суддя Скраль Т.В., залишаючи без руху позовну заяву, взагалі не ознайомилася зі змістом позовної заяви. Навіть поверховий погляд на позовну заяву дав би судді можливість побачити, що ОСОБА_1., звернувся з позовом особисто, а не «через уповноваженого представника Лесько Аллу Олексіївну» та під текстом позовної заяви поставив свій особистий підпис. Є очевидним, що у разі вивчення змісту позовної заяви суддя могла би дізнатися, що саме з тих підстав, що протягом 2020-2025 років відбувається порушення права ОСОБА_1 на призначення та виплату пенсії, і це конституційне право є довічним для кожного громадянина, тому порушення цього права є триваючим. Суддя могла би дізнатися, що мова не може йти про індексацію, яка «у 2023 та 2024 роках позивачу не нараховувалася», оскільки індексація нараховується на призначену пенсію, а ОСОБА_1 взагалі протиправно позбавлений пенсії, така не призначена. Надалі в ухвалі про залишення без руху позовної заяви суддя Скраль Т.В. вказала, що «реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.». Тобто, суддя Скраль Т.В. дійшла висновків по суті спору, не розглядаючи справу по суті, не оцінивши поведінку .відповідача та інших учасників справи протягом 2020-2025 років, яка свідчать саме про те, що нереалізація права ОСОБА_1 на пенсію зумовлена не його пасивною поведінкою, а неправомірними діями Головного управління ПФУ в Закарпатській області, що випливає з процесуальних дій та рішень як судів різних інстанцій, так і третьої особи - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області. Проте, не відкриваючи провадження у справі, не досліджуючи матеріали справи та зміст судових рішень, які мають преюдиційне значення, та на які містяться посилання в позовній заяві, судця Скраль Т.В. в ухвалі про залишення без руху позовної заяви зробила висновки по суті спору. Протягом 2020-2025 років саме ГУ ПФУ продовжувало вчинення протиправних дій щодо ОСОБА_1 , незважаючи на вжиті судами та учасниками справ передбачені процесуальним законом заходи до виконання ГУ ПФУ рішення Закарпатського окружною адміністративного суду від 08.01.2020 року у справі №260/852/19. Отже, без розгляду справи по суті суддя Скраль Т.В. фактично вже «вирішила спір», висловилася щодо обставин, які підлягали встановленню при розгляді справи по суті, не надаючи жодної уваги обґрунтуванням позивача, наведеним у розділі «II. Щодо строку звернення до суду». Так, серед іншого ОСОБА_1 послався на те, що дія рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21 серпня 2020 року №0700-0319-8/29574 є постійною, це рішення не вичерпало себе моментом його ухвалення та наслідки цього рішення тривають з моменту його ухвалення і до теперішнього часу.

Наголошував, що саме обставини, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді є підставою для його відводу, а не процесуальні дії судді.

Дослідивши заяву позивача про відвід судді, суд доходить висновку про те, що наведені у заяві мотиви відводу судді не містять обставин, які свідчать про наявність підстав для відводу судді, оскільки заява мотивована незгодою позивача з процесуальним рішенням судді Скраль Т.В. у частині залишення позовної заяви без руху.

Частинами першою - другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначені підстави для відводу (самовідводу) судді, при цьому також визначено порядок здійснення такого відводу (самовідводу).

Суд констатує, що у відповідності до частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункти 27, 28 і 30 рішення у справі «Фей проти Австрії» (заява від 24.02.1993 №255), пункт 42 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (заява №33958/96).

Із урахуванням викладеного, суд уважає, що зазначені позивачем обставини в обґрунтування заяви про відвід судді є суб`єктивними, не підтвердженими належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо неупередженості та об`єктивності судді, у зв`язку із чим заява про відвід судді Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В. у справі №260/2380/25 задоволенню не підлягає.

При цьому, суд зазначає, що у разі незгоди з ухвалою від 08.04.2025 року про залишення позовної заяви без руху, у силу вимог частини третьої статті 293 Кодексу, заперечення на цю ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Скраль Т.В. в адміністративній справі №260/2380/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи .

Суддя Я. М. Калинич