Справа № 440/4181/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 29 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4181/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа Головне управління пенсійного фонду у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2025 позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить визнати протиправною та скасувати Постанову головного держаного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Наталії Юріївни від 19 березня 2025 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 76870439.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/19113/23 від 09.02.2024 р., судом 27.11.2024 видано виконавчий лист. 21.01.2025 відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. від 19 березня 2025 р. було закінчено виконавче провадження № 76870439 з примусового виконання. Позивач вказує на протиправність винесення даної постанови, оскільки рішення суду від 09.02.2024 р. по справі № 440/19113/232 не було виконано повністю, оскільки заробітна плата в довідках, визначених у рішенні суду, врахована лише по 01.01.1991, що суперечить вказаному рішенню. А відтак, вказує на відсутність підстав щодо закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі від 09.02.2024 № 440/19113/23 за виконавчим листом №440/19113/23.

Ухвалою суду від 07.04.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі: як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ГУ ПФУ в Вінницькій області, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вказує на те, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. від 19.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 76870439 була винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Третя особа копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримала, правом подати письмові пояснення на позов не скористалася.

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що Полтавським окружним адміністративним судом 27.11.2024 був виданий виконавчий лист № 440/19113/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.09.2022 з урахуванням довідок про заробітну плату за страховий період роботи в російській федерації: від 16 березня 2015 року № 50/4-4-56, виданої TOB Лукойл-Західний Сибір ТВП Урайнафтогаз, від 16 березня 2015 року № 50/4-4-57, виданої TOB Лукойл- Західний Сибір ТВП Урайнафтогаз, від 22 травня 2017 року №1463/3, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 22 травня 2017 року № 1463/4, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, Довідку про заробіток для нарахування пенсії від 25 травня 2021 року № 151, виданої TOB КНГ- Сервіс, від 20 січня 2021 року № 01-32/01, виданої Зміївським міським трудовим архівом Харківської області.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. від 21.01.2025 було відкрито виконавче провадження № 76870439 за виконавчим листом № 440/19113/23, виданим 27.11.2024 Полтавським окружним адміністративним судом (реєстраційний номер виконавчого провадження: 76870439, Ідентифікатор доступу: 9А4ДЕ9Е757ВВ).

Відповідно до Постанови про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. від 19.03.2025 було закінчено виконавче провадження № 76870439 з примусового виконання за виконавчим листом № 440/19113/23 виданим 27.11.2024 Полтавським окружним адміністративним судом. Як обґрунтування підстав для закінчення виконавчого провадження державним виконавцем було вказано в Постанові, що: «Вимоги виконавчого документу боржником виконано, що підтверджується копіями відповідних документів, наданих державному виконавцю. При виконанні рішення суду в блоці «Заробіток» внесено заробітну плату згідно довідок про заробітну плату за періоди роботи в російській федерації: від 16 березня 2015 №50/4-4-56, виданої ТОВ «Лукойл-Західний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 16 березня 2015 року №50/4-4-57, виданої ТОВ «Лукойл- Західний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 22 травня 2017 року №1463/3, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 22 травня 2017 року №1463/4, виданої виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 25.05.2021 №151, виданої ТОВ «КНГ-Сервіс», від 20 січня 2021 року №01-32/01, виданої Зміївським трудовим архівом Харківської області, проте до розрахунку дострокової пенсії по віку працівникам, які працювали в районах Крайньої Півночі зараховується стаж і заробітна плата, набута в районах Крайньої Півночі лише до 01.01.1991.».

З огляду на зазначене, керуючись вимогами п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження

Позивач, вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/19113/23 від 09.02.2024 в рамках виконавчого провадження № 76870439 не виконано, відтак постанова про закінчення виконавчого провадження від 19.03.2025 ВП № 76870439 винесена протиправно.

Не погоджуючись з постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. від 19.03.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 76870439, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої і пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У справі "Христов проти України" від 19.02.2009 «Брумареску проти Румунії» 28.10.1999 Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Європейський суд з прав людини зазначає, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

В свою чергу право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, основоположним аспектом якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», заява N55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява N36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Лелас проти Хорватії», п. 74).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, засіб правового захисту має бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави («Аксой проти Туреччини», п.95; «Абдурахман Орак проти Туреччини», п.97; «Геннадій Науменко проти України», п.134).

Гарантоване особі у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40).

У пілотному рішенні заява 40450/04, п. 46 Європейський суд з прав людини зазначив: «...що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі "Метаксас проти Греції" (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п.19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанец проти України" (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року).У п. 54 звернув увагу, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v .Ukraine), N1811/06, від 19 лютого 2009 року).

У пунктах 35, 38, 82 справи «Бурмич та інші проти України» Європейський суд вказує на справу «Бурдов проти Росіїї (№ 2) в якій зокрема вказано): У випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання щодо виконання рішення суду, а заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження Головним управлінням пенсійного фонду України у Вінницькій області надано відповідь №0200-0802-5/13153 від 31.01.2025, в якій зазначено, що рішення виконано добровільно, що підтверджується рішенням 72, розрахунком зарплати та розрахунком стажу.

Не погоджуючись з таким виконанням на адресу боржника 04.02.2025 надіслано відповідну вимогу державного виконавця, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази повного та фактичного виконання рішення суду, докази проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату зазначених в рішенні суду та виплати нарахованих коштів.

На адресу Відділу 14.02.2025 на дану вимогу надано відповідь боржника №0200-0802- 5/19399 від 14.02.2025 в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком, як працівник, який працював в районах Крайньої Півночі. При виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/19113/23 від 09.02.2024 в блоці «Заробіток» внесено заробітну плату згідно довідок про заробітну плату за періоди роботи в російській федерації: від 16 березня 2015 №50/4-4-56, виданої ТОВ «ЛукойлЗахідний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 16 березня 2015року №50/4-4- 57, виданої ТОВ «Лукойл-Західний Сибір» ТВП «Урайнафтогаз», від 22 травня 2017 року №1463/3, виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 22 травня 2017 року №1463/4, виданої виданої Архівним відділом Адміністрації міста Нягані, від 25.05.2021 №151, виданої ТОВ «КНГ-Сервіс», від 20 січня 2021 року №01- 32/01, виданої Зміївським трудовим архівом Харківської області, але до розрахунку для призначення дострокової пенсії по віку працівникам, які працювали в районах Крайньої Півночі зараховується стаж і заробітна плата, набута в районах Крайньої Півночі лише до 01.01.1991.

24.02.2025 державним виконавцем знову направлено вимогу, щодо виконання даного рішення, оскільки знову не надано повної відповіді. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 12.03.2025 надано відповідь в якій зазначено, що Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 до виконання вищезазначеного рішення суду складав 0,50262, після виконання 1,16047. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_1 до виконання рішення суду - 4583,30 грн (0,50262 х 9118,81 грн (середній заробіток за 2018-2020 роки), після виконання рішення 10582,11 грн (1,16047 х 9118,81 грн). Розмір пенсії станом на 01.09.2022 складав: - 534,73 грн розмір пенсії за віком (4583,30 грн х 0,11667); - 135,00 грн - надбавка 135 грн індексації з 01.03.2022; - 1357,27 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (2027 грн); Розмір пенсії з надбавками 2027,00 грн. Розмір пенсії станом на 08.09.2022 (після виконання рішення суду): - 970,06 грн - розмір пенсії за віком (10582,11 грн х 0,09167); - 135,00 грн - надбавка 135 грн індексації з 01.03.2022; - 921,94 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (2027 грн) Розмір пенсії з надбавками 2027,00 грн.

Відтак, державний виконавець вирішив, що Головним управлінням вжито всіх можливих заходів, у відповідності до чинного законодавства, щодо виконання судового рішення на користь стягувача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець дійсно здійснював дії необхідні для примусового виконання рішення суду.

Однак, за приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, суд враховує, що Законом №1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду залишилось невиконаним, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Враховуючи, що у рішенні суду від 09.02.2024 по справі 440/19113/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області було зобов`язано врахувати при перерахунку пенсії відповідні довідки, які містили відомості про заробітну плату за періоди роботи з 01.03.1991 р. по 31.07.1992 р., з 01.08.1992 р. по 31.05.1994 р., з 01.02.1996 р. по 30.11.1999 р. з 01.05.2001 р. по 31.07.2002 р. з 01.01.2003 р. по 31.05.2020 р. У той же час орган Пенсійного фонду у листі на запит державного виконавця зазначив, що заробітну плату позивача було враховано лише по 01.01.1991. Однак, у рішенні від 09.02.2024 р. по справі № 440/19113/23 ні в описовій ні в резолютивній частині не міститься правових позицій, які б надавали Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області право враховувати заробітну плату з зазначених довідок лише по 01.01.1991 р.

Відтак, суд зауважує, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, від 08 грудня 2022 року у справі №457/359/21, від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, які в силу частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковими для врахуванням судом першої інстанції.

Відповідно до доводів позивача рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/19113/23 виконано не у повному обсязі, отже, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у повному обсязі.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. від 19.03.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 76870439, прийнята відповідачем не на підставі, що визначені Конституцією та Законом України "Про виконавче провадження та без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене вище, при задоволенні позову суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 229, 241-245, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21036, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ) про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Наталії Юріївни від 19 березня 2025 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 76870439.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21036, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова