Справа № 380/8033/25
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8033/25
У Х В А Л А

з питань вжиття заходів забезпечення позову

25 квітня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення,

в с т а н о в и в:

24.04.2025 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) до виконавчого комітету Львівської міської ради (далі - ВК ЛМР, відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №291 від 02.04.2025 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.07.2024 р. №989».

Разом з позовом 24.04.2025 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №291 від 02.04.2025 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.07.2024 р. №989».

Заява обґрунтована наступним. 29.07.2024 рішенням ВК ЛМР №989 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівській (поблизу входу до Краківського ринку)» вирішено демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на вул. Клепарівська (поблизу входу до Краківського ринку). Дане рішення ВК ЛМР прийняте на підставі в т. ч. листа Шевченківської районної адміністрації ЛМР від 02.05.2024 р. за №4-36- 24207. 19.08.2024 ФОП ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ВК ЛМР про визнання протиправним та скасування рішення №989 від 29.07.2024 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівській (поблизу входу до Краківського ринку)». 13.01.2025 рішенням Львівського окружного адміністративного суду в справі №380/17629/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано прийняте ВК ЛМР рішення №989 від 29.07.2024 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівська (поблизу входу до Краківського ринку». Водночас, 02.04.2025 рішенням ВК ЛМР №291 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.07.2024 р. №989», виконавчий комітет вирішив внести зміни до свого рішення від 29.07.2024 № 989 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівській (поблизу входу до Краківського ринку)» та виклав п.п. 4.1 п. 4 у новій редакції: « 4.1. Здійснити демонтаж за участю представника Шевченківської районної адміністрації. Термін: до 30.05.2025». Крім того, викладено і п.п. 5.1 п. 5 у новій редакції: « 5.1. Довести це рішення до відома власника (користувача) тимчасової споруди, а також відповідних експлуатуючих організацій та забезпечити відключення тимчасової споруди від інженерних мереж. Термін: до 30.04.2025». 22.04.2025 листом за №36-вих-58169 Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради повідомила позивачку про прийняття ВК ЛМР рішення №291 від 02.04.2025 та долучила його копію як додаток до листа. Тобто, фактично, відповідачем, попри обізнаність про судову справу №380/17629/24 та ухвалені в ній рішення, 02.04.2025 прийнято рішення №291 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.07.2024 р. №989», котрим внесено зміни до вже скасованого судом рішення з метою встановлення (актуалізації) нових строків виконання (вчинення) дій щодо демонтажу, які (дії) визнані протиправними рішенням суду, яке набрало законної сили. Вказане рішення рішенням ВК ЛМР №291від 02.04.2025 грубо порушує права позивача. На думку останнього, має місце очевидна протиправність дій відповідача, яка полягає в тому, що відповідач має намір здійснити повторний демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівській (поблизу входу до Краківського ринку), ігноруючи рішення суду в справі №380/17629/24, яке набрало законної сили. Відтак, наявні достатні підстави для зупинення рішення ВК ЛМР №291від 02.04.2025.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені вказаною статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

У зв`язку з цим необхідно, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Відповідно до ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України визначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз вимог наведених норм дозволяє стверджувати, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Частини 1 і 3 ст. 152 КАС України визначають, що заява про забезпечення позову подається у письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, у тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 826/13306/18, згідно з якою суд зазначає, що обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову щодо «очевидності» ознак протиправних бездіяльності, дій або рішень відповідача та порушення прав позивача, то попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності дії або рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема у тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд при розгляді заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову встановив, що 29.07.2024 рішенням ВК ЛМР №989 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівській (поблизу входу до Краківського ринку)» вирішено демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на вул. Клепарівська (поблизу входу до Краківського ринку).

19.08.2024 ФОП ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ВК ЛМР про визнання протиправним та скасування рішення №989 від 29.07.2024 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівській (поблизу входу до Краківського ринку)».

13.01.2025 рішенням Львівського окружного адміністративного суду в справі №380/17629/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано прийняте ВК ЛМР рішення №989 від 29.07.2024 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівська (поблизу входу до Краківського ринку».

Однак, попри існування судового спору між ФОП ОСОБА_1 та ВК ЛМР, останній 02.04.2025 своїм рішенням №291 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.07.2024 р. №989» вирішив внести зміни до свого рішення від 29.07.2024 № 989 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівській (поблизу входу до Краківського ринку)» та виклав п.п. 4.1 п. 4 у новій редакції: « 4.1. Здійснити демонтаж за участю представника Шевченківської районної адміністрації. Термін: до 30.05.2025». Крім того, викладено і п.п. 5.1 п. 5 у новій редакції: « 5.1. Довести це рішення до відома власника (користувача) тимчасової споруди, а також відповідних експлуатуючих організацій та забезпечити відключення тимчасової споруди від інженерних мереж. Термін: до 30.04.2025».

З таких обставин суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач, попри обізнаність про судову справу №380/17629/24 та ухвалене в ній рішення, 02.04.2025 прийняв рішення №291 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.07.2024 р. №989», яким вніс зміни до вже скасованого судом рішення з метою встановлення (актуалізації) нових строків виконання (вчинення) дій щодо демонтажу.

Відтак, наявні ознаки очевидної протиправності рішення відповідача.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вирішуючи питання забезпечення позову, суд зазначає, що в разі виконання демонтажу тимчасової споруди на вул. Клепарівській (поблизу входу до Краківського ринку)», визначеного рішенням №291 від 02.04.2025 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.07.2024 р. №989», рішення суду в справі №380/17629/24 неможливо буде виконати та таке втратить свою актуальність, що суперечитиме основним засадам судочинства, визначеним як Конституцією України, так і КАС України.

Крім того, очевидним є і те, що незаконний демонтаж тимчасової споруди на вул. Клепарівській (поблизу входу до Краківського ринку) матиме негативні наслідки для позивача, усунення яких буде неможливим.

Отже, суд приходить до висновку, що є наявні підстави для забезпечення позову, що передбачено положеннями ст. 150 КАС України.

При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе вжити зазначені заходи забезпечення позову з метою захисту прав та законних інтересів позивача. При цьому вжиті заходи забезпечення є своєчасними, відповідають предмету позову, а також є співрозмірними із заявленими вимогами, необхідними і достатніми для забезпечення в майбутньому виконання судового рішення, а їх невжиття може унеможливити ефективний захист прав заявника та призвести до заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

Крім того, суд наголошує, що вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили рішенням у справі.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими твердження позивача щодо наявності реальної загрози спричинення значної шкоди його правам та здійснення ефективного захисту і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду, якщо таке рішення буде прийнято на його користь, у разі невжиття зазначених вище заходів забезпечення позову.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 154, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в :

заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №291 від 02.04.2025 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.07.2024 р. №989» до набрання законної сили рішенням суду у справі № 380/8033/25.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 25.04.2025.

Суддя Потабенко В.А.