Справа № 640/3126/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2025 рокуСправа №640/3126/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної митної служби України про стягнення заробітної плати,-
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної митної служби України, в якому просить: стягнути з Державної митної служби України (Ідентифікаційний код 43115923) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за час затримки повного розрахунку при звільненні середній заробіток в сумі 3 028,56 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем у день звільнення не проведеного з ним повного розрахунку.
Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалою від 02.02.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
На виконання вимог Закону № 3863-ІХ наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (Порядок № 399).
Пунктом 22 Порядку № 399 встановлено, що на підставі отриманих примірників протоколу та переліку судових справ відповідальною особою протягом семи робочих днів після завершення автоматизованого розподілу судових справ передаються судові справи до судів, визначених за результатами автоматизованого розподілу.
06.02.2025 справа №640/3126/22 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2025 справу №640/3126/22 передано для розгляду судді Вроні О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року прийнято суддею Вроною О.В. справу №640/3126/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної митної служби України про стягнення заробітної плати, до свого провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
У відзиві на позовну заяву Державна митна служба України вважає позовну заяву необґрунтованою, безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до платіжного доручення № 740 від 24.12.2021 року, реєстру платіжних доручень розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 24 грудня 2021 року, реєстру бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 24 грудня 2021 року №92, реєстру бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 24 грудня 2021 року № 92 та платіжної відомості Державної митної служби України від 24 грудня 2021 року № 238 підтверджується, що відповідачем направлено вищезазначені відомості. Зокрема у правому верхньому куті Реєстру бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 24.12.2021 № 92 зроблено відмітку про одержання Державною казначейською службою України 24.12.2021 року (відповідно до системи дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства Казначейство»).
З огляду на зазначене, відповідачем здійснено повний розрахунок з ОСОБА_1 .
Отже, твердження позивача, що строк затримки розрахунку починається 24.12.2021 року та закінчується 28.12.2021 року є безпідставними, оскільки відповідачем проведено повний розрахунок та 24.12.2021 року направлено платіжне доручення стосовно виплати ОСОБА_1 .
Враховуючи, що 24 грудня був передсвятковий день, а 25 грудня відповідно до законопроекту № 5496 оголошено вихідним днем. Зокрема, 27 грудня (понеділок) був вихідним днем (ст. 67 КЗпП). Оскільки свято припало на суботу, вихідний перенесено на наступний після святкового дня. Перенесення відбулось автоматично і не потребує видання наказу/розпорядження роботодавця.
Враховуючи вищенаведене, 28 грудня 2021 року Позивачу надійшли кошти па картковий рахунок у зв`язку з тим, що попередні 3 дні були вихідні або святкові.
06.03.2025 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі від ОСОБА_1 , який вважає, що відповідач був зобов`язаний організувати свою діяльність так, щоб гарантувати своєчасне виконання своїх обов`язків, зокрема фінансових, а святкові та вихідні дні не можуть слугувати виправданням порушення строків виплати належних сум, оскільки останній заздалегідь знав про дату звільнення працівника.
07.03.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він підтримує свої доводи, викладенні у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 проходив державну службу на посаді директора Департаменту інфраструктури, держмайна та господарської діяльності Держмитслужби України
Відповідно до наказу Державної митної служби України від 24.12.2021 № 1667-0, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83, ч. 1 ст. 85 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-МІ «Про державну службу» припинено державну службу і звільнено 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 з посади директора Департаменту інфрастуктури, держмайна та господарської діяльності Державної митної служби України, у зв`язку із закінченням дії контракту.
Позивач зазначає, що отримав заробітну плату 28.12.2021 і вважає, що має право на виплату середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 вказаного Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч. 1 ст. 117 КЗпП України у редакції на час звернення до суду).
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Обчислення середнього заробітку проводиться відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (Постанова №100).
За абз. 3 п. 2 Постанови №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №100 передбачено, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду .
Повний розрахунок заробітної плати з позивачем проведено 28.12.2021, що підтверджується відомістю розподілу витрат «Приватбанку» і не заперечується відповідачем.
З урахуванням затримки розрахунку на 4 дні середній заробіток складає: 757,14 грн. х 4 дні =3028,56 грн.
Відповідачем розрахунок позивача не спростовано.
Посилання відповідача на святкові і вихідні дні, суд вважає безпідставними, оскільки нормами трудового законодавства чітко визначено, що при звільненні працівника, в день звільнення йому повинні бути виплачені всі належні суми, а не тільки направлено підприємством у день звільнення працівника платіжні документи до Державної казначейської служби України.
Таке направлення не є належним і повним розрахунком з позивачем.
За ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищезазначене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судом не здійснюється розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 242-246,250,251,255,262,295 КАС України, суд, -
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду .

Суддя О.В. Врона