Справа № 640/16132/22
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Справа№640/16132/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (), які проявилися у не виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі від 29.12.2020 № 640/13980/20 та безпідставному зниженні нарахування пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% від суми грошового забезпечення, яка визначена у довідці, наданій Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті з 01.04.2019 повної суми щомісячного пенсійного забезпечення, без обмеження сумою в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, нарахованої відповідно до довідки, наданої Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року і відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2021 року у справі № 640/27193/21, без застосування обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2020 у справі № 640/13980/20 щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років позивачу ОСОБА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1 , з 01.04.2019 у розмірі 90% суми грошового забезпечення, вказаної у довідці, наданій Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977 та відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 640/27193/21 у відповідності до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, без обмеження сумою в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () здійснити перерахунок та виплату позивачу ОСОБА_1 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 01 квітня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з жовтня 2011 року перебуває на обліку у Відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII. Пенсія призначена у розмірі 90% від сум грошового забезпечення. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.12.2020 року у справі №640/13980/20 було зобов`язано Відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії Позивачу відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 103, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату, компенсувавши суму недоплати за період з 01 січня 2018 року по дату здійснення перерахунку, з урахуванням виплачених сум у відповідності до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання вказаного рішення Відповідачем було обчислено розмір пенсії з розрахунку 90% сум грошового забезпечення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2022 року у справі № 640/27193/21, було зобов`язано Відповідача провести перерахунок та виплату пенсії Позивачу на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 28.07.2021 року №22/6-3977 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням виплачених сум. На виконання вказаного рішення позивачу було проведено перерахунок пенсії, проте її розмір обмежено 10 прожитковими мінімумами та зменшено відсоткове значення розміру пенсії з 90% до 70%.

Отже позивач вважає, що його права порушені, у зв`язку із чим звернувся до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Позивачем було надано квитанцію № 20 від 23.09.2022 року про сплату судового збору у розмірі 1984,80 грн.

На підставі п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

18.02.2025 адміністративна справа № 640/16132/22 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 640/16132/22 передано для розгляду судді Череповському Є.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №640/16132/22. Розгляд справи вирішено проводити спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзиву на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.

17.03.2025 року від представника Позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, в якій представник просив прийняти відмову ОСОБА_1 від частини позовних вимог та здійснювати розгляд справи прошу здійснювати в наступній редакції прохальної частини позову:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (), які проявилися у не виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі від 29.12.2020 № 640/13980/20 та безпідставному зниженні нарахування пенсії за вислугу років Позивача з 90% до 70% від суми грошового забезпечення, яка визначена у довідці, наданій Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () щодо відмови Позивачу у перерахунку та виплаті за період з 01.04.2019 по 01.02.2022 повної суми щомісячного пенсійного забезпечення, без обмеження сумою в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, нарахованої відповідно до довідки, наданої Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року і відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2021 року у справі № 640/27193/21, без застосування обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2020 у справі № 640/13980/20 щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років позивачу за період з 01.04.2019 по 01.02.2022 у розмірі 90% суми грошового забезпечення, вказаної у довідці, наданій Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977 та відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 640/27193/21 у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, без обмеження сумою в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () здійснити перерахунок та виплату позивачу різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, за період з 01.04.2019 по 01.02.2022.

Відповідач не скористався правом передбаченим статтею 162 КАС України, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши позовну заяву, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

Позивач знаходиться на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як отримувач пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до копії Розрахунку пенсії за вислугу років, дата розрахунку 13.09.2011 року по пенсійній справі № (МВС) пенсія позивача обчислена з 13.09.2011 року, основний розмір пенсії: 90 % грошового забезпечення (вислуга років 36).

Згідно перерахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі Позивача № (МВС) з 01.05.2018 року, встановлено пенсію виходячи із розрахунку 70 % від сум грошового забезпечення (вислуга років 36). Підстава перерахунку: (ГЗ згідно ПКМУ №704) ПКМУ №103 від 21.02.2018 пункт 1, перерахунок здійснено з 01.01.2018 року.

Згідно Постанови КМУ №103 від 21.02.2018р. підвищення складало 4548,74 грн. виплачувалась у такому порядку:

-з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення пенсії;

-з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення пенсії;

-з 01.01.2020 щомісячно 100% від підвищення пенсії до повної розрахованої суми.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.12.2020 року у справі №640/13980/20 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 103, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату, компенсувавши суму недоплати за період з 01 січня 2018 року по дату здійснення перерахунку, з урахуванням виплачених сум у відповідності до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно перерахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі Позивача № (МВС) з 01.01.2018 року, встановлено пенсію виходячи із розрахунку 90 % від сум грошового забезпечення (вислуга років 36). Підстава перерахунку: на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2020 року у справі №640/13980/20.

Згідно Постанови КМУ №103 від 21.02.2018р. підвищення складало 7253,74 грн. виплачувалась у такому порядку:

-з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення пенсії;

-з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення пенсії;

-з 01.01.2020 щомісячно 100% від підвищення пенсії до повної розрахованої суми.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2022 року у справі № 640/27193/21, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 28.07.2021 року №22/6-3977 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Згідно перерахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі Позивача № (МВС) з 01.04.2019 року, встановлено пенсію виходячи із розрахунку 70 % від сум грошового забезпечення (вислуга років 36). Підстава перерахунку: рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 року у справі №640/27193/21.

Згідно Постанови КМУ №103 від 21.02.2018р. підвищення складало 7698,74 грн. виплачувалась у такому порядку:

-з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення пенсії;

-з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення пенсії;

-з 01.01.2020 щомісячно 100% від підвищення пенсії до повної розрахованої суми.

22.07.2022 року та 22.08.2022 року Позивач звернувся до Відповідача із заявами в яких просив здійснити перерахунок його пенсії відповідно до рішень Окружного адміністративного суду міста Києві від 29.12.2020 року у справі №640/13980/20 та від 18.01.2022 року у справі №640/27193/21 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням 100% сум підвищення пенсії, без обмеження сумою в розмірі десяти прожиткових мінімумів та з врахуванням раніше виплачених сум.

22 серпня 2022 року позивач через свою персональну сторінку на сайті ПФУ звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати інформацію щодо виконання пенсійним фондом рішень Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року у справі № 640/23283/20 та від 11 листопада 2019 року у справі № 640/29/19 та надати інформацію щодо розміру заборгованості та порядку її виплати. Також позивач у вказаній заяві просив виплачувати йому пенсію без обмеження максимальним її розміром 10 прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб.

Листами від 19.08.2022 року вих. №2600-0310-8/102531 та від 09.09.2022 року вих. №19504-18297/Л-02/8-2600/22 Позивач отримав відповіді, в яких зокрема було зазначено, що Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.12.2020 у справі № 640/13980/20 розмір Вашої пенсії з 01.01.2018 було обчислено, виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення.

У липні 2022 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі №640/27193/21 Головним управлінням з 01.04.2019 проведено перерахунок Вашої пенсії в межах резолютивної частини на підставі наданої Департаментом персоналу МВС України довідки від 28.07.2021 №22/6-3977 про грошове забезпечення на 05.03.2019 (ГЗ - 36311,90 грн.) та здійснено нарахування коштів за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 в сумі 135949,62 грн.

З 01.08.2022 Вам встановлено для щомісячної виплати визначений судом розмір пенсії в сумі 20270,00 грн.

Зазначимо, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі №640/27193/21 не зобов`язано Головне управління проводити перерахунок Вашої пенсії виходячи з 90% сум грошового забезпечення.

Отже, з 01.04.2019 пенсію Вам перераховано з грошового забезпечення, зазначеного в довідці від 28.07.2021 №22/6-3977 в розмірі 70% грошового забезпечення відповідно до норм Закону, чинного на дату здійснення перерахунку.

Стосовно виплати заборгованості відповідно до судового рішення в межах своєї компетенції повідомляємо.

Сума нарахованих коштів обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах).

Погашення заборгованості, обчисленої на виконання судового рішення, здійснюється в порядку черговості.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2022 у справі № 640/27193/21 надійшло до боржника 24.01.2022.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугою строків служби.

Пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2, категорій 2 та 3 - 80 процентів.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 04.07.2002 № 51-IV, у частині другій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" цифри "85", "95" і "90" замінено відповідно цифрами "90", "100" і "95", а слова і цифри "до категорій 2 і 3" замінити словами і цифрою "до категорії 2".

У подальшому, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII внесено зміни у ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з якими цифри "80" замінено цифрами "70".

Таким чином, суд зазначає, що Законами № 51-IV, № 3668-VІ та № 1166-VІІ були внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" щодо розміру відсотку грошового забезпечення з якого розраховується розмір пенсії.

Разом з тим, призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків, а в подальшому 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначених пенсій, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення такої пенсії.

Відтак, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись та норма, яка визначає розмір грошового забезпечення у відсотках на момент призначення пенсії.

Аналогічну позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 у справі № 686/12623/17 (провадження № К/9901/849/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

Як встановлено судом та про що зазначено вище, згідно з пенсійною справою пенсію позивачу призначено у розмірі 90% від грошового забезпечення, що не заперечується сторонами.

Однак при перерахунку пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», позивачу з 01 квітня 2018 року здійснено перерахунок пенсії з розрахунку основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.12.2020 року у справі №640/13980/20 було зобов`язано відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії Позивачу виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату, компенсувавши суму недоплати за період з 01 січня 2018 року по дату здійснення перерахунку, з урахуванням виплачених сум.

Проте, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 року у справі № 640/27193/21 на підставі довідки позивачеві безпідставно зменшено суму пенсії до 70% грошового забезпечення з 01.04.2019.

Таким чином, при черговому перерахунку пенсії відповідачем безпідставно було зменшено розмір пенсії позивачу та здійснено із розрахунку 70%.

З урахуванням наведеного та з огляду на встановлені у суді обставини суд зазначає про наявність у позивача права на перерахунок та отримання пенсії з урахуванням її розміру визначеного як 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію у розмірі 100% суми підвищення пенсії, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством [крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом]) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах:

з 01 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Крім того, Постановою № 103 внесено зміни до Постанови № 45.

Відповідно до пунктів 1, 2 Постанови № 45 (у редакції Постанови № 103) пенсії, призначені відповідно до Закону від 09.04.1992 року № 2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Отже, при проведенні позивачу перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 року відповідач не мав правових підстав не врахувати та не застосовувати до спірних правовідносин положення ст. 63 Закону від 09.04.1992 року № 2262-XII та Постанови № 103 та в інший спосіб здійснювати виплату перерахованої позивачу пенсії, а саме з 01.01.2018 року - 50 % та з 01.01.2019 року - 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Втім, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, пункти 1, 2 Постанови № 103 визнано нечинним.

Відтак суд враховує, що 30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 вказаної Постанови із змінами, внесеними згідно з Постановою № 103, ця постанова набирає чинності з 01.01.2018 року.

Постанова № 103 в частині внесення змін до Постанови № 704 та Постанова № 704 є чинними.

Отже, з набранням чинності Постановою № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії. Скасування пункту 1 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18 не впливає на вказані підстави.

Відповідно до п. 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до п. 1 цієї постанови підвищених пенсій передбачено проводити у три етапи.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням п. 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними в абзаці 4 пункту 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відтак рішення суду в адміністративній справі № 826/3858/18 набрало законної сили з моменту прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом, тобто з 05.03.2019 року.

Як наслідок, у зв`язку зі скасуванням пункту 2 Постанови № 103 за рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, скасовано також обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що з 05.03.2019 пенсія позивача за вислугу років підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії без обмеження максимальним розміром суд зазначає наступне.

Згідно преамбули, Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Як вбачається з матеріалів справи, Пенсійним фондом обмежено максимальний розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами.

Як зазначив позивач, відповідачем протиправно обмежено максимальний розмір пенсії, наслідком чого є отримання пенсії в меншому розмірі ніж гарантовано Законом №2262-ХІІ.

Обмежуючи виплату пенсії позивачу максимальним розміром, відповідачем застосовано положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою визначено, зокрема, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-VI статтю 43 Закону №2262-ХІІ доповнено частиною наступного змісту: «Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Конституційного Суду від 22.05.2008 №10-рп/2008 вказану зміну визнано неконституційною.

В подальшому Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI частину п`яту статті 43 Закону №2262-ХІІ викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Внесення змін до положень Закону №2262-XII шляхом викладення в іншій редакції частини п`ятої статті 43 не могло бути здійсненим, оскільки положення до яких вносились зміни втратили чинність, тобто такі зміни є нереалізованими (постанова Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №295/2039/17 (85804342)).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, частину п`яту статті 43 Закону №2262-ХІІ доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону №2262-XII зі змінами, зокрема, частина сьома статті 43, згідно з якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Зазначені положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII зі змінами втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України свого Рішення, тобто 20.12.2016.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 06.12.2016 №1774-VIII, який набув чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року». Перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 06.12.2016 №1774-VIII визначено коло осіб, щодо яких обмеження з виплати пенсій протягом визначеного періоду не застосовуються.

Втім, як уже зазначалось, згідно рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 частина сьома статті 43 Закону №2262-XII зі змінами втратила чинність 20.12.2016.

Відтак, внесення змін до положень Закону №2262-XII у спосіб заміни слів і цифр «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року» також не могло бути здійсненим, оскільки положення до яких вносились зміни втратили чинність.

Отже, враховуючи те, що виплата пенсії позивачу обмежена, в тому числі, на підставі частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII (втратила чинність з 20.12.2016 на підставі рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016), до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 06.12.2016 №1774-VIII, які, за висновком суду є нереалізованими, така підстава для обмеження максимального розміру пенсії є протиправною.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з виплати йому пенсії в обмеженому розмірі на підставі частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

На думку суду, невиплачена позивачу пенсія є майном у розумінні статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, втручання в право мирно володіти майном повинно бути законним, що, в свою чергу, вимагає дотримання відповідних положень законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (наприклад, рішення в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04, пункт 167). Цей принцип також означає, що застосовні положення національного законодавства мають бути достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (наприклад, рішення в справі «Будченко проти України», заява №38677/06, пункт 40).

У даному випадку, суд дійшов висновку, що втручання в право позивача, гарантоване статтею 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснено на підставі закону, який не відповідає наведеним критеріям, оскільки зміни внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII до статті 43 Закону №2262-XII, яка втратила чинність, тобто внесені зміни не були реалізованими.

Суд також вважає, що положення проаналізованих законів стосовно обмеження максимального розміру пенсії, у тому числі частина сьома статті 43 Закону №2262-XII, не відповідають критеріям чіткості та передбачуваності.

Так, визначивши максимальний розмір пенсії Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI та встановивши, що наведене обмеження не поширюється на осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, вносяться зміни до статті 43 Закону №2262-XII, яким визначено інший максимальний розмір пенсії. При цьому після рішення Конституційного Суду України, який визнав відповідні зміни щодо максимального розміру пенсії, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII неконституційними, ухвалюється Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 06.12.2016 №1774-VIII, метою якого є продовження визнаного неконституційним обмеження на 2017 рік.

За таких обставин застосуванню підлягають положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI щодо непоширення на позивача обмежень максимального розміру пенсії, які є більш сприятливими для позивача, оскільки, як уже зазначалось, втручання у право мирно володіти майном, гарантоване Конвенцією, має здійснюватися на підставі закону, який повинен відповідати критеріям, зокрема, чіткості та передбачуваності.

З огляду на зроблені судом висновки, зважаючи на судову практику, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправними дій Відповідача щодо обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, Позивачу при перерахунку та виплаті з 01.04.2019 пенсії, нарахованої відповідно до довідки, про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Суд звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Отже, ефективний захист прав є метою адміністративного судочинства. З огляду на це, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням вимог позовної заяви та позиції сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.

Ця мета перегукується зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося також у рішеннях Верховного Суду, зокрема у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог шляхом:

- визнати протиправними дії Відповідача, щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років Позивача з 90% до 70% від суми грошового забезпечення та щодо обмеження пенсії максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність при перерахунку пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії на підставі довідки наданої Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 640/27193/21 та з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2020 у справі № 640/13980/20;

- зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок та виплатити пенсію за вислугу років позивачу за період з 01.04.2019 по 01.02.2022 у розмірі 90% суми грошового забезпечення на підставі довідки виданої Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 640/27193/21 у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням 100% суми підвищення пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по 01.02.2022.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про доведеність позивачем заявлених вимог та необхідності задоволення адміністративного позову повністю.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було надано квитанцію № 20 від 23.09.2022 року про сплату судового збору у розмірі 1984,80 грн.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% від суми грошового забезпечення та щодо обмеження пенсії максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність при перерахунку пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії на підставі довідки наданої Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 640/27193/21 та з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2020 у справі № 640/13980/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) здійснити перерахунок та виплатити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.04.2019 по 01.02.2022 у розмірі 90% суми грошового забезпечення на підставі довідки виданої Департаментом персоналу МВС України від 28.07.2021 № 22/6-3977, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 640/27193/21 у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням 100% суми підвищення пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по 01.02.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1984,80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Суддя Є.В. Череповський