Справа № 473/1492/25
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1492/25
РІШЕННЯ

іменем України

"25" квітня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Московченка В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В подальшому ОСОБА_1 , в порядку усунення недоліків заяви, надав суду уточнений позов до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому зазначав, що 18 березня 2025 року інспектор УПП в Одеській області Московченко В.В. виніс відносно нього постанову серії ЕНА №4295586, якою встановлено, що 18 березня 2025 року о 10 год. 40 хв. на 21 км Новомиколаївської дороги (Старокиївське шосе) ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF FT CF 85», реєстр. номер НОМЕР_1 , з напівпричепом з реєстр. номером НОМЕР_2 , в якого колесо мало місцеві вирватості та розшарування протектора, чим порушив п. 31.4.5-б ПДР України. Керував транспортним засобом, у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, розшарування каркаса.

Згідно постанови ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Проте ОСОБА_1 просив скасувати постанову від 18 березня 2025 року, вказуючи на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки на момент проведення перевірки інспектором поліції шини напівпричепа не мали жодних пошкоджень. При цьому, під час здійснення адміністративного провадження інспектор не зібрав жодних доказів на підтвердження факту та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, а також вини. Також вказував на формальне складання інспектором постанови без здійснення розгляду адміністративної справи, зокрема роз?яснення поліцейським прав та обов?язків особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності.

15 квітня 2025 року від представника відповідача Морозова П.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив залишити позов без задоволення, вказуючи на те, що справа про адміністративне правопорушення розглянута, а оскаржувана постанова винесена у повній відповідності з вимогами закону за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а також вини, що не заперечувалося ОСОБА_1 під час здійснення провадження в адміністративній справі та підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з?явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Морозов П.В. в судове засідання не з`явився.

Суд з урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивача та представника відповідача, оскільки матеріали містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Суд встановив, що 18 березня 2025 року інспектор УПП в Одеській області Московченко В.В. виніс відносно позивача постанову серії ЕНА №4295586, якою встановлено, що 18 березня 2025 року о 10 год. 40 хв. на 21 км Новомиколаївської дороги (Старокиївське шосе) ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF FT CF 85», реєстр. номер НОМЕР_1 , з напівпричепом з реєстр. номером НОМЕР_2 , в якого колесо мало місцеві вирватості та розшарування протектора, чим порушив п. 31.4.5-б ПДР України. Керував транспортним засобом, у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, розшарування каркаса.

Згідно постанови ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Аналізуючи вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Згідно п. 6.3.3 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» шини транспортного засобу мають бути без пошкоджень (проколів, порізів), що оголюють корд чи брекер, а також відшарувань та здутин протектора.

Відповідно до п.п. 31.4.5-б ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Факт порушення позивачем вимог п. 31.4.5-б ПДР України знайшов своє повне підтвердження наступними доказами:

-копією відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського, а також паперовою копією цифрового фото з кадром зазначеного відеозапису (а.с. 27), на яких відображено, що на момент проведення поліцейським огляду та здійснення провадження в адміністративній справі одна з шин напівпричепа з реєстр. номером ВЕ3952ХМ мала пошкодження, за наявності яких експлуатація транспортних засобів заборонена (вирватості та розшарування протектора);

-копією відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час візуального огляду поліцейським (за участю позивача) пошкоджень шини та розгляду адміністративної справи не заперечував та не оспорював вказаного факту, пояснюючи це тим, що вказана шина є запасною та була встановлена тимчасово замість основної.

Доводи позову про протилежне не знайшли свого належного підтвердження.

При цьому, суд не приймає до уваги в якості доказів долучені до позову паперові копії цифрових фотографій із зображенням частини невстановленого напівпричепа та встановленої на ньому шини у зв?язку з неможливістю ідентифікації вказаного транспортного засобу, місця його розташування, дати та часу здійснення фотозйомки. Водночас, порівнюючи зазначену на копії фотокартки дорожню обстановку із аналогічною, зазначеною на копії відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського, очевидним є те, що вказані зйомки проводилися у різних місцях, що вказує на відсутність жодного доказового значення наданих копій фотокарток.

Що стосується доводів позову про наявність процесуальних порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, то суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, п.п. 4, 8 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП, п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП, п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, та повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції).

З матеріалів справи, зокрема копії відеозапису реєстратора інспектора поліції вбачається, що під час розгляду справи працівник поліції повідомив позивачу суть та обставини порушення, надав можливість позивачу надати пояснення з приводу порушення, надав йому для огляду наявні докази правопорушення (продемонстрував ОСОБА_1 невідповідність технічного стану шини транспортного засобу вимогам закону), дослідивши які та врахувавши суть, обставини, характер правопорушення, особу порушника працівник поліції виніс оскаржувану постанову.

Копія оскаржуваної постанови була вручена ОСОБА_1 одразу ж після розгляду справи.

При цьому, позивач не подавав особі, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, жодних заяв, не заявляв жодних клопотань.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, що позивачем було вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху України, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі №753/4366/17, від 11 вересня 2018 року у справі №826/11623/16, а також від 14 серпня 2018 року у справі №826/15341/15.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, порушення цієї процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість вирішення справи. Принцип «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує Європейський суд з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу «правової визначеності» лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.

Суд констатує, що провадження в адміністративній справі дійсно проводилося представником УПП в Одеській області з певними суттєвими відхиленнями від процесуальних норм, проте вказані порушення не вплинули на правильність та законність прийнятого рішення.

За встановлених обставин, суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

В силу вимог ст. 139 КАС України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв