Справа № 120/3191/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 р. Справа № 120/3191/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

12.03.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Мазура С.В., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ? відповідач 1) про визнання протиправним рішення за № 73 від 13.11.2024 про відмову у здійсненні переведення позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця та зобов`язання відповідача призначити та забезпечити здійснення нарахування і подальшу виплату позивачці з 05.11.2024 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до вимог положень статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 05.11.2024 за №№ 22, 23.

Ухвалою суду від 17.03.2025 вказану заяву залишено без руху із встановленням представнику позивача 10-денний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, а саме визначення суб`єктного складу відповідачів або повідомлення своєї позиції щодо можливості залучення судом до участі у справі як співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

19.03.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою представник позивачки уточнив позовні вимоги та просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за № 73 від 13.11.2024 про відмову у здійсненні переведення позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити та забезпечити здійснення нарахування і подальшу виплату позивачці з 05.11.2024 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до вимог положень статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 05.11.2024 за №№ 22, 23.

Ухвалою суду від 24.03.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). При цьому до участі у справі як співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі ? відповідач 2).

03.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що 05.11.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 73 від 13.11.2024 у переведені пенсії відмовлено, оскільки позивачкою не досягнуто встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" віку.

14.04.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу".

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив такі обставини.

18.06.2019 позивачці в період перебування на державній службі встановлено 2 групу інвалідності (загальне захворювання) довічно, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, та з цієї дати призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Наказом начальника Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України за № 292-о від 25.09.2024 позивачку 30.09.2024 звільнено із займаної посади заступника начальника центру ? начальника відділу митних компетенцій Центру митних компетенцій Координаційно-моніторингової митниці за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію.

05.11.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності за Законом України "Про державну службу".

До заяви позивачка додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 05.11.2024 за №№ 22, 23, видані Координаційно-моніторинговою митницею Державної митної служби України.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яким прийнято рішення від 13.11.2024 № 73 про відмову у переведені з пенсії по інвалідності, обчисленої за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку із недосягненням позивачкою пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зі змісту рішення видно, що страховий стаж позивачки становить 41 рік 09 місяців 12 днів, в тому числі додатковий стаж 07 років 04 місяців 08 днів. Вік позивачки на момент звернення із заявою при призначення/перерахунок пенсії ? 54 роки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно зі статтею 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", переведенням з одного виду пенсії на інший є призначення особі, яка отримує відповідно до цього Закону, іншого виду пенсійної виплати, передбаченого частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Призначення особі, яка отримує пенсію, призначену на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсії на підставі іншого закону, зокрема, Закону України "Про державну службу", в розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є призначенням пенсії з інших підстав.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі ? Закон № 889-VIII).

Згідно із пунктом 1 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, вказаний Закон набрав чинності з 01.05.2016.

Статтею 90 Закону № 889-VIII встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі ? Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18).

За змістом частини першої статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною першою статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: до досягнення особою 23 років включно ? 1 рік; від 24 років до досягнення особою 26 років включно ? 2 роки; від 27 років до досягнення особою 28 років включно ? 3 роки; від 29 років до досягнення особою 31 року включно ? 4 роки; від 32 років до досягнення особою 33 років включно ? 5 років; від 34 років до досягнення особою 35 років включно ? 6 років; від 36 років до досягнення особою 37 років включно ? 7 років; від 38 років до досягнення особою 39 років включно ? 8 років; від 40 років до досягнення особою 42 років включно ? 9 років; від 43 років до досягнення особою 45 років включно ? 10 років; від 46 років до досягнення особою 48 років включно ? 11 років; від 49 років до досягнення особою 51 року включно ? 12 років; від 52 років до досягнення особою 55 років включно ? 13 років; від 56 років до досягнення особою 59 років включно ? 14 років.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі 507/926/17, до набрання чинності Законом про державну службу 2015 року, право не пенсію відповідно достатті 37 Закону № 3723-ХІІ виникало у осіб, визнаних інвалідами І або ІІ групи з моменту набуття ними 10-річного стажу державної служи та за умови припинення державної служби.

При цьому таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії або переведення на неї.

Таким чином, враховуючи положення статей 22, 58 Конституції України, можливо стверджувати про те, що у разі якщо в подальшому у чинному законодавстві відбуваються зміни щодо правового регулювання призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону про державну службу 1993 року, які підвищують, зокрема, необхідний стаж для призначення пенсії, то такі зміни звужують зміст та обсяг існуючих прав зазначеної категорії осіб (в яких таке право раніше виникло).

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справа 348/2369/16-а.

Отже, умовами для призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, є наявність у цих осіб не менше 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 32 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII не встановлені жодні вікові обмеження щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII особам, які мають відповідний страховий стаж і стаж державної служби, передбачені цими нормами.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затвердило "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі ? Порядок № 22-1).

Пунктами 1.1, 1.8 розділу I Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналізуючи встановлені у справі обставини та надаючи їм правову оцінку відповідно до вказаних правових норм чинного законодавства, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим з таких підстав:

- ІІ група інвалідності встановлена позивачці під час перебування її на державній службі;

- позивачка має достатньо страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV;

- станом на 01.05.2016 позивачка перебувала на державній службі, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці;

- державна служба позивачки припинена 30.09.2024, заява про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" подана 05.11.2024;

- на дату звернення позивачки із заявою про переведення на інший вид пенсії, стаж її державної служби становив більше 20 років;

- для одержання пенсії державного службовця по інвалідності у позивачки відсутня необхідність досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 28 Закону № 1058-IV, оскільки в таких випадках необхідний тільки стаж для призначення пенсії по інвалідності.

Таким чином, суд вважає, що у позивачки виникло право на переведення її на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до поданої нею заяви від 05.11.2024.

Водночас переведення позивачки на пенсію по інвалідності державного службовця з 05.11.2024 відповідає змісту частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, оскільки переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання відповідної заяви.

З заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 889-VIII позивачка звернулася до пенсійного органу 05.11.2024, а тому нарахування та виплата їй спірної пенсії має проводитись саме з дня звернення з відповідною заявою, з врахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат.

Відтак є підставними і підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування оскаржуваного рішення № 73 від 13.11.2024 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (за змісцем проживання позивачки) призначити та здійснити нарахування і виплату позивачці з 05.11.2024 пенсію по інвалідності державного службовця за нормами статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Разом з тим передчасними і такими, що не можуть бути задоволені суд вважає позовні вимоги про зобов`язання пенсійного органу призначити позивачці вказану пенсію у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 05.11.2024 за №№ 22, 23, адже спору в цій частині між сторонами фактично не виникло, враховуючи відмову у призначенні пенсії по інвалідності державного службовця. Крім того, з оскаржуваного рішення можна побачити, що питання щодо розміру відповідної пенсії не було предметом оцінки пенсійного органу, що додатково свідчить про неможливість задоволення позовних вимог в цій частині.

За змістом частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а будь-яких інших судових витрат у справі не встановлено, питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 73 від 13.11.2024 "Про відмову у перерахунку пенсії".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області з 05.11.2024 призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до вимог положень статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

В решіт позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Мазур Сергій Васильович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: просп. Берестейський, буд. 65, оф. 455, м. Київ, 03117);

3) відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (, місцезнаходження: Андрія Саєнка, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500);

4) відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне судове рішення складено 29.04.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович