Справа № 826/12994/16
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року Справа № 826/12994/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Центр» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Центр» (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення- рішення форми «Н» від 23.05.2016 № про застосування штрафу у розмірі 74 724,11 грн винесеного ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача всі документально підтверджені понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що акт складений за результатами перевірки не передбаченої Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України) та проведеної за відсутності відповідних підстав, не може слугувати доказом порушення позивачем вимог податкового законодавства, в тому числі щодо дотримання строків реєстрації податкових накладних та бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій. Відповідач застосував до позивача штрафні санкції саме у зв`язку з несвоєчасною реєстрацією податкової накладної, що було зумовлено не укладанням зі сторони контролюючого органу договору про визнання електронних документів. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року у зв`язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана адміністративна справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями вищевказана адміністративна справа передана на розгляд судді Костенку Д.А. Судовий розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 826/12994/16 передана на розгляд та вирішення Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа № 826/12994/16 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 19 лютого 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2025 року справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Центр» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення. Призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 21 березня 2025 року о 14:30 год.

Ухвалою суду від 21 березня 2025 року замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач). Оголошено перерву у судовому засіданні до 11 квітня 2025 року - 14:00 год.

Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року задоволено заяву Головного управління ДПС у м. Києві про надання додаткового часу для підготовки відзиву на позовну заяву, наданий Головному управлінню ДПС у м. Києві додатковий строк для подання відзиву на позов, з доказами надсилання позивачу, - 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали. Оголошено перерву у судовому засіданні до 25 квітня 2025 року - 14:15 год.

Відповідач 25 квітня 2025 року подав відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Контролюючим органом проведено перевірку ТОВ «Трейдінг Центр» щодо своєчасної реєстрації податкових накладних по податку на додану вартість за період жовтень 2015 року по березень 2016 року.Перевіркою встановлено, що позивачем складена податкова накладна 31.01.2016, а зареєстрована 17.02.2016. Позивачем пропущений строк реєстрації податкової накладної на один день, відповідно до норми пункту 201.10 статті 201 ПК України. Враховуючи висновки перевірки, контролюючим органом винесено акт камеральної перевірки від 06.05.2016 №3579/26-53-12-01/38060684. Відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні з посиланням на пункт 4 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду, - відмовлено.

У судовому засіданні 25 квітня 2025 року враховуючи заявлене представником відповідача клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, неявку представника позивача, у відповідності до положень ч.3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України, судом подальший розгляд справи здійснений у порядку письмового провадження.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

06.05.2016 Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДІНГ ЦЕНТР», згідно якої було встановлено порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме: податкова накладна №1 від 31.01.2016 з сумою ПДВ 747241,10 грн, що була виписана покупцю - ПРAT «КИЇВСТАР» (), була зареєстрована 17.02.2016 (через 17 днів від складання до реєстрації), тобто з порушенням граничних термінів реєстрації на 2 дні.

На підставі акту перевірки №3579/26-53-12-01/38060684 від 06.05.2016, винесено податкове повідомлення - рішення форми «Н» від 23.05.2016 № про застосування штрафу у розмірі 74 724,11 грн.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з позовом до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Підпунктом 19-1.1.34, статті 19-1 ПК України встановлено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Відповідно до абзацу першого пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно з пунктом 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Тобто, об`єктом камеральної перевірки за положеннями цієї норми є серед іншого дані Єдиного реєстру податкових накладних. Саме аналізуючи дані цього реєстру у ході проведення камеральної перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкової накладної за січень 2016 року, що і стало підставою для накладення штрафу.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних, арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов`язань або свідчать про допущені платником податків порушення термінів, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена статтями 120, 120-1, 120-2 ПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що предметом камеральної перевірки, навіть у розумінні підпункту 75.1.1 пункту 75.1статті 75 ПК України в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, охоплюються питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Виявлення контролюючим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку або необхідності витребувати такі в останнього, достатніми є дані Єдиного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

На користь такого висновку свідчить також змістовне уточнення законодавцем правового регулювання цього питання шляхом доповнення з 1 січня 2017 року підпункту 75.1.1 абзацом другим, яким визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 05 червня 2018 року у справі №803/1315/17, від 11 вересня 2018 року у справі №821/187/17.

Тобто, надані контролюючому органу повноваження проводити камеральні перевірки на підставі даних ЄРПН охоплюють, у тому числі, питання дотримання термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН, тому такий предмет перевірки правомірно вказаний контролюючим органом у акті перевірки.

Відповідно до пункту 112.1 статті 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2 статті 112 ПК України).

Згідно з підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).

У позовній заяві позивач зазначає про неможливості своєчасної реєстрації податкової накладної у зв`язку з не укладанням зі сторони контролюючого органу договору про визнання електронних документів. 15.02.2016 позивач сформував та надіслав до ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку для проведення реєстрації податкову накладну №1 від 31.01.2016 (згідно квитанції №1 документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 15.02.2016 в 14:48:52). Згідно з зазначеною квитанцією документ не прийнято. Виявлені помилки: блок даних. Невірний підпис - сертифікат відсутній в базі сертифікатів (, серійний №:000697381с, виданий Шраібман І.). Причиною неприйняття документа слугувало закінчення дії договору про визнання електронних документів. 15.02.2016 позивач звернувся до відповідача з проханням переукласти договір про визнання електронних документів, відповідач уклав договір про визнання електронних документів лише 17.02.2016.

Закон України від 22 травня 2003 року №851-IV, в редакції Закону України №675-VIII від 03.09.2015 року «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі - Закон №851-IV) встановлює основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів.

Статтею 2 Закону №851-IV встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

У відповідності до ст. 17 Закону №851-IV вирішення спорів між суб`єктами електронного документообігу здійснюється в порядку, встановленому законом.

Наказ Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 року за №320/15011, яким була затверджена «Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку», (далі - Інструкція) діяв до 15 листопада 2017 року.

А отже, суд вирішує справу з урахуванням вказаного правового акту, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, пунктом 2 розділу ІІ Інструкції встановлено, що для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати:

спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті);

доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті;

засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС);

чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов`язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Пунктами 1 - 3 розділу ІІІ визначено, що податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв`язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі.

При відправленні електронних документів платник податків самостійно визначає кінцевий термін їх відправлення (враховуючи час на своєчасну доставку документів до органів ДПС у разі можливого пошкодження телекомунікаційного зв`язку або ненадходження першої квитанції).

Податкова звітність в електронному вигляді, отримана органами ДПС пізніше терміну, встановленого законодавством для податкової звітності, вважається поданою з порушенням терміну.

У пунктах 3 - 5 розділу 6 примірного договору про визнання електронних документів (Додаток 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку), встановлено, що договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

У разі припинення дії Договору надісланий Платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем причиною неприйняття податкової накладної слугувало закінчення дії договору про визнання електронних документів.

Суд звертає увагу, що позивачем не вживались заходи щодо укладення нового договору про визнання електронних документів, до моменту відмови у реєстрації податкової накладної.

Після звернення позивача 15.02.2016, укладений договір про визнання електронних документів 17.02.2016.

Таким чином, позивачем не доведено вжиття достатніх заходів для того, щоб вважатись невинним у вчиненні правопорушення у відповідності до пункту 112.1 статті 112 ПК України.

У даному випадку, позивачем не доведено та судом не встановлено неправомірність дій контролюючого органу, що полягали б у затягуванні прийняття нового договору, внаслідок чого позивач був би позбавлений можливості зареєструвати у встановлений законодавством строк податкову накладну.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що чинними нормами законодавства та матеріалами справи спростовуються доводи позивача на безпідставність проведення відповідачем камеральної перевірки суб`єкта господарювання та складення за її висновками акта перевірки, належні та допустимі докази спростування встановлених порушень в даному акті перевірки у матеріалах справі відсутні, як і відсутні докази незаконності прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не заперечується факт несвоєчасної реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд вказує, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваного рішення податковий орган діяв на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Центр» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Центр» (вул.Попудренка, буд.42, каб. 6, м. Київ, 02094; ),

Відповідач Головне управління ДПС у м. Києві (вул.Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Повне судове рішення складено 25.04.2025.

Суддя Б.В. Богатинський