Справа № 163/2213/24
Суддя: Шеремета С. А.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2213/24
Провадження № 2-а/163/2/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

за участю секретаря судового засідання Кузьміної А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

В позовній заяві позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 19 серпня 2024 року винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 Прищенко В.А. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги обґрунтував тим, що 08.08.2024 в ранішню пору в с.Вишнів, позивач був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою перевірки військово-облікових даних. Позивач надав такі документи, однак працівники ТЦК безпідставно та грубо силою затягнули його в машину і повезли в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_1 . Прибувши туди, старший офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 склав на протокол №1532/24 про адміністративне правопорушення за ч.3.ст.210-1 КУпАП, та заставили підписати якийсь документ, що позивач ніби відмовляється проходити медогляд, хоча копію цього документа не отримав. В Протоколі підписатися позивачу не дали і ніде цього не зазначили. Свідків написали своїх же працівників, які є зацікавленими особами в справі. Тому, позивач вважає такі дії відповідача незаконними, а вищевказаний протокол протиправний і такий, що підлягає безумовному скасуванню, так як в його діях відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, бо він не відмовлявся від проходження медогляду, як це вказано в протоколі, і не мав наміру ухилятись від явки для проходження військово-лікарської комісії

09.08.2024 на вимогу повістки, яку позивач отримав 08.08.2024 з?явився до ТЦК в м.Любомлі, де надали Картку обстеження та медичного огляду. Відразу того ж дня пішов до КНП «Любомльського ТМО Любомльської міської ради» для проходження ВЛК, що підтверджується відповідними відмітками медичних працівників Любомльської лікарні від 09.09.2024. Під час візиту 09.08.2024 до психіатра Любомльської лікарні був скерований на обстеження стану здоров`я до Комунального підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» Волинської обласної ради в с.Липини Луцького району, де перебував з на обстеженні з 13.08.2024 року по 20.08.2024.

Крім того 09.08.2024 позивач отримав ще одну безпідставну повістку про прибуття на 16.08.2024 на 09.00 годину за адресою: АДРЕСА_1 , але враховуючи обставини вищезазначені, відповідно не міг з`явитися на вказану дату.

Стислий виклад заперечень відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_4 про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки його представника не сповістив.

Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Клопотань по суті не подано.

Рух справи в суді, вирішення заяв та клопотань.

Адміністративний позов надійшов на адресу суду 25 вересня 2024 року.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, передбаченими §2 Глави 11 Розділу ІІ КАС України. Відповідачу визначено десятиденний строк із дня одержання повідомлення про відкриття провадження і вручення копії ухвали для подачі відзиву.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд без участі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки його представника не сповістив.

У строк, визначений судом в ухвалі від 30 вересня 2024 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопад 2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав.

З огляду на викладене суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до витягу №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, від призову на військову службу під час мобілізації не є заброньованим та не перебуває у розшуку станом на 03.06.2024.

Згідно протоколу № 1532/24 від 08.08.2024 складеного старшим офіцером обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 військовозобовязаному ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 були надані документи для проходження ним медогляду, однак останній в присутності свідків відмовився отримувати документи для проходження ним медогляду, щоб визнати ступінь придатності.

Постановою № 1532/24 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковника ОСОБА_3 від 19 серпня 2024 року на громадянина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Постанова обґрунтована тим, що військовозобовязаному ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 були надані документи для проходження ним медогляду, однак останній в присутності свідків відмовився отримувати документи для проходження ним медогляду, щоб визнати ступінь придатності, чим порушив вимоги ст. 42 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.1,3,5 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізаію», п.п.3.1, 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ».

Суд зауважує, що в постанові не зазначено дату та час вчинення правопорушення, не зазначені свідки.

На розгляді 16 серпня 2025 року, 19 серпня 2025 року протоколу № 1532/24 від 08.08.2024 ОСОБА_1 присутній не був. Однак надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомлення, що не зможе прибути на вимогу повістки, яку вручили 08.08.2024 оскільки лікарем психіатром був скерований на обстеження стану здоров`я за направленням № 147 від 09.08.2024 до КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради в с. Липини Луцького району, а проходження мед. Комісії продовжить після повернення з обстеження.

Згідно картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 розпочав проходити медичне обстеження 09.08.2025, що стверджується записами у карті обстеження, зокрема: пройшов обстеження у Лора 09.08.2025, отримав результати біохімічного аналізу крові 09.08.2025, отримав результати дослідження загального аналізу сечі 09.08.2025, отримав результати ЕКГ 09.08.2025.

Згідно акту обстеження стану здоров`я призовника ОСОБА_1 , 1982 року народження, який знаходився на обстеженні у ВОПЛ м. Луцька з 13.08.2024 по 20.08.2024 і направленого Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 Направлення № 147 від 09.08.2024 має хронічний психічний розлад.

Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Немає.

Застосовані норми права, мотиви та висновки суду.

Відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням доказів, які були покладені в основу оскаржуваного рішення з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій.

Згідно з ч. 3ст. 79 КАС України, відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Разом з тим, жодних доказів на обґрунтування правомірності оспорюваної постанови відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Так згідно постанови № 1532/24 від 19.08.2024 ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 були надані документи для проходження ним медогляду, проведена звірка військово-облікових документів. Та ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився отримувати документи для проходження ним медогляду, щоб визнати ступінь придатності. Факт відмови підтверджує акт від 08.08.2024.

З досліджених матеріалів ОСОБА_1 розпочав проходження медогляду 09.08.2025, тим самим і спростовується факт не отримання документів для проходження ним медогляду.

Доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст. 210-1 КУпАП, відповідачем суду не подано, як і не надано відзиву на позов з доказами, які б підтверджували викладені у постанові обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не отримано.

Суд вважає, що складення постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні визначені законом підстави для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу 17000 гривень штрафу і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.139 КАС України судові витрати у формі судового збору слід покласти на суб`єкта владних повноважень, що виступав належним відповідачем у справі, за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_3 №1532/24 від 19.08.2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП визнати протиправною і скасувати.

Провадження в справі за протоколом про адміністративне правопорушення № 1532/24 від 19.08.2024 закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту рішення.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Найменування відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місцезнаходження АДРЕСА_2 .

Головуючий: суддя С.А. Шеремета