Справа № 520/2967/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 р. Справа № 520/2967/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 11.12.24 по справі № 520/2967/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та стягнення сум,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області;

- визнати заяву від 15.01.2015 по суті не розглянутою;

- протокол без номеру від 26.03.2018 таким, що не відповідає вимогам до таких документів;

- звіт по справі № 638/20477/16-а вважати неподаним, постанову Дзержинського районного суду від 11.12.2017 року невиконаною;

- визнати доплату по судовим рішенням, які набули законної сили, невід`ємною частиною основної пенсії;

- стягнути з відповідача всю незаконно утриману доплату по рішенням суду № №: 2а-8231/10, 2а-12577/11, 643/12937/14 у відповідності до Закону України «Про захист дітей війни»;

- стягнути незаконно утриману частину пенсії з липня 2011 року по сьогоднішній день, тобто різницю в розмірі пенсії з 1700,39 грн до 1574,33 грн щомісяця;

- зобов`язати відповідача провести індексацію утриманих та несвоєчасних виплат по рішенням суду до дати їх виплати;

- стягнути не отриману вигоду нарахованих, але своєчасно не сплачених сум;

- стягнути 3% річних;

- стягнути моральну шкоду у сумі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 15.01.2015 вона звернулась до керівника відповідача із заявою про проведення службового розслідування щодо факту надання до суду апеляційної інстанції представниками УПФУ в Московському районі м. Харкова недостовірної інформації по справі № 643/9882/14-а. За наслідками розгляду звернення відповідачем прийнято два протоколи № 2 від 17.02.2015 та без номеру від 26.03.2018. Наполягала на протиправності дій відповідача, який при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 15.01.2015 про проведення службового розслідування щодо факту надання до суду апеляційної інстанції представниками УПФУ в Московському районі м. Харкова недостовірної інформації по справі № 643/9882/14-а не врахував висновки постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.02.2017 та здійснив неналежний розгляд вищезазначеної заяви, внаслідок чого прийнято протокол від 25.03.2018, який не відповідає вимогам до такого документу, та не дає відповіді на поставлені позивачем за текстом позовної заяви питання у 27 пунктах стосовно неправильності нарахування доплати до пенсії ОСОБА_1 згідно з рішеннями суду по дітям війни за 2007-2014 роки. Про протокол без номеру від 25.03.2018 року вона дізналася лише 13.03.2019.

Стверджувала, що наданий до Дзержинського районного суду м. Харкова 13.03.2019 звіт про виконання судового рішення від 11.12.2017 поданий несвоєчасно та не пояснює причин невиконання рішень, які набрали законної сили. Наполягала, що незважаючи на доводи ГУ ПФУ в Харківській області про повне виконання рішень суду щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , фактично, жодних дій, спрямованих на їх виконання відповідачем не здійснено.

Наполягала, що вчинення ГУ ПФУ в Харківській області протиправних дій в частині неналежного обрахунку пенсії ОСОБА_1 , що підтверджено численними судовими рішеннями, призвело до значних матеріальних втрат та завдало їй моральну шкоду.

З урахуванням висновків Дзержинського районного суду м. Харкова, позивачка вважає, що її заява від 15.01.2015, незважаючи на те, що комісія відповідача збиралася двічі, по суті питання вирішено не було, оскільки означені комісії на надали відповіді на її питання (за текстом позовної заяви питання у 27 пунктах).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі № 520/2967/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення сум - відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, невідповідність приписам статті 2 КАС України та обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 по справі № 520/2967/22.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відображення у судовому рішенні даних, які не відповідають дійсності, зокрема, направлення звіту про виконання рішення суду до Дзержинського районного суду м. Харкова з пропуском строку 02.04.2018, замість 29.03.2018, як це мало місце, приховування факту набрання рішеннями суду по дітям війни законної сили, відрахування судом раніше виплаченої суми (10% прожиткового мінімуму) з належної позивачу доплати до пенсії замість 49,80 грн 789,90 грн, що мало наслідком матеріальні збитки ОСОБА_1 . Стверджувала, що судом здійснено посилання на неіснуючу постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.02.2017 та не висвітлено обставини щодо невручення позивачу запрошень ГУ ПФУ в Полтавській області від 07.03.2018, від 19.03.2018 та від 22.03.2018 на повторний розгляд її заяви від 15.01.2015, що свідчить про ігнорування судом першої інстанції фактичних обставин справи та наявних у її матеріалах доказів. На переконання апелянта, суддя першої інстанції Мельников Р.В. проігнорував ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 13.06.2013 та не врахував різниці між сумами 49,80 грн та 786,90 грн.

Не є зрозумілими для позивача і висновки суду про правомірність зменшення розміру її пенсії у березні 2011 року з 1610,57 грн до 1347,30 грн.

Враховуючи викладене, вважала наявними підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2010 у справі № 2-а-8231/2010 зобов`язано управління ПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), та провести виплати з 01.01.2009 року по 24.12.2010 року, за відрахуванням фактично нарахованого і сплаченого підвищення до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за цей період.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2012 у справі №2-а1679/2012 зобов`язано Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з підвищенням її у відповідності з положеннями ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та провести виплати з 09.07.2007 року по 31.12.2011 року, та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2012 у справі № 2-а-12577/2011 зобов`язано Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок позивачці пенсії з підвищенням її у відповідності з положеннями ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та провести виплати з 30.12.2010 року по 22.07.2011 року, включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 у справі № 643/21225/13-а постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014 року у справі № 643/21225/13-а скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату доплати до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 23.07.2011 року по 21.08.2013 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова в цій частині - залишено без розгляду.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014 у справі № 643/21225/13-а скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року та про визнання дій Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова незаконними, стягнення на користь позивача суми пенсії у розмірі 4.716,71 грн. та індексації у відповідності до ч. 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказаної суми.

Прийнято в цій частині нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року.

Визнано дії Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова щодо невиконання судових рішень, які набули законної сили - неправомірними.

Зобов`язано Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити нарахування та виплатити суми доплати до пенсії ОСОБА_1 за постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2010 року по справі № 2а-1679/10, постановою Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2012 року по справі № 2а-12577/11.

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014 року у справі № 643/21225/13-а - залишено без змін.

У липні 2014 року позивач звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просила визнати незаконними дії відповідача Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова, стягнути з відповідача суму не отриманої пенсії в розмірі в розмірі 3734,38 грн, посилаючись на невідповідність відповіді УПФУ від 04.07.2014 за № 275/0-3 суті її запиту від 19.06.2014 та встановлення нею фактів невиконання відповідачем судових рішень і невиплати в 2010 році, в січні-липні 2011 року нарахованих сум індексації і доплати.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2014 у справі № 643/9882/14-а, яка набрала законної сили 02.12.2014, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 по справі № 643/12937/14-а постанову Московського районного суду м. Харкова від 03.11.14 р. по справі № 643/12937/14-а - скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 нарахування та виплати державної соціальної допомоги, як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», за період з 05.03.14 р. по 02.08.14 р. включно, з урахуванням фактично виплачених за цей період сум.

Зобов`язано Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату державної соціальної допомоги, як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», за період з 05.03.14 р. по 02.08.14 р. включно, з урахуванням фактично виплачених за цей період сум.

Позовні вимоги за період з 01.03.14 р. по 04.03.14 р. - залишено без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2015 позивач звернулась на адресу начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про проведення службового розслідування по факту надання представником УПФУ в Московському районі м. Харкова до суду апеляційної інстанції недостовірної інформації.

У поданій заяві позивачем наведено перелік питань щодо порушення порядку проведення доплат, нарахувань та перерахунку її пенсії на підставі рішень судів, а саме:

1. На а. с. 58 справи № 634/9882/14-а знаходиться довідка, в якій начебто, сума 2370,21 грн нарахована через банк «Форум». Вказана недостовірна інформація про нарахування доплати «Дітям війни» по справам № 2а-12577/11 та № 643/21225/13-а про нарахування загальної суми 776,99 грн за період, що суперечить рішенням суду.

2. На а. с. 66 наявна довідка, в якій начебто, виплачені суми з 01.01.2009 по 24.12.2010, які нараховані та не виплачені до цього часу, що підтверджується а.с. 84-87.

3. На а. с. 91 наявна довідка про те, що при розрахунку доплати «Дітям війни» в новий розмір пенсії згідно з рішенням суду не включена індексація та доплата по бюджету у 2010 році код 818, що не підтверджено розрахунком нового розміру пенсії та суперечить рішенням суду № 2-а-8231/10 та №2-а-12577/11 і іншим рішенням.

4. На а. с. 99 знаходиться довідка, яка містить недостовірну інформацію про нараховану суму 2370,21 грн через банк «Форум» на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , що суперечить а. с. 152, відповідно до якого сума нарахування складає 1700,39 грн.

5. На а. с. 100 проведена доплата по перерахунку в сумі 97,02 грн за травень місяць, то що це за доплата і коли вона нарахована на рахунок позивача.

6. На а. с. 100/зворот суду надана недостовірна інформація про фактично нараховані суми пенсії у відомості за червень 2011 року в розмірі 4070,60 грн, у тому числі 2370,21 грн доплата в додаткових відомостях. Ця інформація не підтверджена наданими суду копіями списків на зарахування пенсії на поточні рахунки пенсіонерів. Відповідно до а. с. 152 на поточний рахунок позивача була нарахована пенсія у розмірі 1700,39 грн, а не 4070,60 грн та ніяких додаткових нарахувань в червні 2011 року УПФУ не надав.

7. На а. с. 132 знаходиться довідка про нарахування в березні 2011 року на розрахунковий рахунок позивача суми пенсії у розмірі 1347,30 грн. У відповідності до якого рішення або іншого закону, підзаконного акту пенсія позивача з 1610,57 грн була зменшена до 1347,30 грн. і чому?

04 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ГУ ПФУ в Харківській області, в якому просила визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо не розгляду її заяви від 15.01.2015 про проведення службового розслідування, визнати протокол № 2 засідання комісії з питань розгляду скарг громадян на рішення органів ПФУ щодо пенсійного забезпечення від 17.02.2015 таким, що не відповідає вимогам щодо таких документів та зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області вирішити по суті її заяву від 15.01.2015 про проведення службового розслідування.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2017 року у справі № 638/20477/16-а визнано дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.01.2015 року про проведення службового розслідування протиправними.

Визнано протокол № 2 засідання комісії з питань розгляду скарг громадян на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення від 17.02.2015 року таким, що не відповідає вимогам щодо таких документів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вирішити по суті заяву ОСОБА_1 від 15.01.2015 року про проведення службового розслідування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

27 лютого 2018 року наказом № 76 начальника Головного управління створено комісію щодо проведення службової перевірки за заявою ОСОБА_1 від 15.01.2015.

Перебіг засідання комісії з питання розгляду скарг громадян на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення відображено в даних протоколу б/н від 26.03.2018 року, який був наданий позивачці на виконання постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року по справі № 638/20477/16-а.

Досліджуючи протоколи засідання комісії судом встановлено, що розгляд заяви ОСОБА_1 від 15.01.2015 здійснено комісією за участю: першого заступника начальника головного управлення Пенсійного фонду України в Харківській області, голова Комісії; начальника управління пенсійного забезпечення; начальника управління з координації та контролю за виплатою пенсій; завідувача сектору з організації державних закупівель юридичного управлення; заступника начальника управління - начальника відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю.

Позивач на засідання Комісії не з`явилась (запрошена листами від 07.03.2018 № 6550-02/20, від 19.03.2018 № 7333-02/20, від 22.03.2018 № 7832-02/20).

Було зачитано заяви ОСОБА_1 від 15.01.2015 року, перевірені матеріали пенсійної справи.

Комісією встановлено, що згідно з постановою Московського районного суду від 24.12.2010 по справі № 2-а-8231/10 за період з 01.01.2009 по 24.12.2010 ОСОБА_1 було проведено перерахунок підвищення як дитині війни з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до змісту наявної в протоколі таблиці про фактично нараховану та виплачену доплату за рішенням суду надбавки «Діти війни» з 01.01.2009 по 24.12.2010 року складає:

З січня по грудень 2009 рік та з січня 2010 року по 24 грудня 2010 року фактично виплачена надбавка «Діти війни» всього у розмірі 1183,5 грн, за рішенням суду всього у розмірі 4341,07 грн. Доплата Бюджет 2010 (код 818) грн склала 334,39 грн. Індексація всього склала 452,52 грн. Всього різниця склала 2370,21 грн.

Вказано, що доплату по проведеному перерахунку в сумі 2370,21 грн було виплачено у червні 2011 року (разове доручення від 07.06.2011 № 1-103306/61120 за даними поштового відділення № 61120 кошти одержано ОСОБА_1 особисто 09.06.2011).

У довідці щодо виконання рішень суду (а.с. 58) зазначено, що сума 2370,21 грн перерахована на рахунок ОСОБА_1 посилання на банк «Форум» відсутнє. В довідці про розмір фактично отриманої пенсії за період з 01.01.2010 по 31.07.2011 (а.с. 99) також не зазначено, що сума 2370,21 грн перерахована на особистий рахунок до відділення банку «Форум».

Сума 1700,39 грн виплачена у червні 2011 року через відділення банку «Форум» (лист 152),- пенсійна виплата за червень, у тому числі 1574,33 грн - пенсія, 126,06 грн - індексація.

Таким чином, в червні 2011 року заявниці виплачено: 2370,21 грн +1700,39 грн =4070,60 грн.

Згідно з постановою Московського районного суду під 19.10.2012 по справі №2-а-12577/11 проведено перерахунок підвищення як дитині війни з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 30.12.2010 по 22.07.2011.

Розрахунок доплати всього за період склав: Прожитковий мінімум - 5134,51 грн. Нарахована надбавка «Діти війни» згідно з рішенням суду 1539,45 грн. Виплачена надбавка «Діти війни» - 337,35 грн. Виплачена індексація згідно з постановою КМУ № 1078 від 17.07.203 - 593,72 грн. Виплачена доплата (Закон України «Про Державний бюджет України на 2010 рік») 192,38 грн. Фактично до виплати 416,00 грн.

На підставі цієї постанови за січень 2018 року було нараховано підвищення в межах суми стягнення за один місяць (75,55 грн). Залишок доплати (340,45 грн) по проведеному перерахунку нараховано за травень (333,36 грн) та липень (7,09 грн) 2014 року.

Згідно з постановою Московського районного суду від 10.04.2014 по справі № 643-21225/13-а проведено перерахунок підвищення як дитині війни з розрахунку 30% мінімальної пенси за віком у розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 01.01 2014 по 28.02.2014.

Розрахунок доплати склав: за січень та лютий 2014 рік всього 1898,00 грн (по 949,00 за місяць). Нарахована надбавка «діти війни» згідно з рішенням суду 569,40 грн (284,70 грн на місяць). Виплачена надбавка «діти війни» 132,86 грн (66,43 грн на місять). Фактично до виплати 436,54 грн (218,27 грн за місяць).

Доплату по проведеному перерахунку нараховано за травень 2014 року. Отже, за травень (333,36 грн + 436,52 грн = 79,90 грн) та липень (7,09 грн) 2014 року нарахована загальна сума доплати по двом перерахунках (776,99 грн), що і було відображено у довідці (на а.с. 58).

У довідці (на а.с. 66) зазначені суми підвищення до пенсії як дитині війни, нараховані та виплачені помісячно, у тому числі відповідно до постанови Московського районного суду від 24.12.2010 по справі № 2-а-8231/10 за період з 01.01.2009 по 24.12.2010.

На дату складання Протоколу № 2 засідання Комісії з питання громадян та рішення органів пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення розмір пенсії склав: 2162,03 грн - основний розмір пенсії; 169,49 грн - підвищення у зв`язку із ростом середньомісячного заробітку; 66,43 грн - як дитині війни. Всього 2397,95 грн.

У лютому 2015 року розмір пенсійної виплати з урахуванням індексації склав 2577,31 грн.

У березні 2011 року фактично нараховано до виплати 1610,57 грн, у т. ч.: - 1347,30 грн - основний період тип відомості 1; 263,27 грн - додатковий період тип відомості 5. Кошти було перераховано до відділення банку «Форум».

З 01.03.2011 було проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі зростанням середньомісячного заробітку. Доплату по зазначеному перерахунку у сумі 97,02 грн проведено у травні 2011 року. Фактично нараховано у травні 1785,95 грн, у т. ч.: - 1688,93 грн - пенсія за травень 2011 року; 97,02 грн - доплата за минулий час (48,51 грн (за березень) + 48,51 грн (за квітень)). Кошти перераховано до відділення банку «Форум». Нарахування проведено в основний період - 1737,44 грн та 48,51 грн.

Комісія вирішила, що зміст довідок які були надані управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі та копії яких представила заявниця, відповідають матеріалам пенсійної справи та чинному законодавству.

Отже, судом зроблено висновок про те, що у Протоколі комісії знайшли своє відображення дані щодо виступу голови комісії, членів комісії, які були присутні на засіданні, про їх доповіді, про те, які питання взагалі були предметом розгляду. А відтак, Протокол по формі та за змістом відповідає вимогам щодо таких документів Інструкції № 1242.

Судом наголошено, що викладені в заяві позивачки сім питань були вирішені по суті. Посилання ж у позовній заяві на те, що розглядаючи її заяву від 15.01.2015, комісія не надала відповіді на її питання (за текстом позовної заяви питання у 27 пунктах) визнано судом необґрунтованим, оскільки заява не містила такі питання.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що листом управління від 29.03.2018 року № 8450-06/20 до Дзержинського районного суду м. Харкова суду направлений звіт про виконання рішення суду у справі № 638/20477/16-а.

Позивач 01.02.2019 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про розгляд звіту про виконання постанови суду у справі № 638/20477/16-а, накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за невиконання судового рішення, встановлення нового строку для подачі звіту про виконання вказаного рішення суду.

У заяві ОСОБА_1 вказала аналогічні доводи щодо протиправності дій відповідача по розгляду її заяви від 15.01.2015, як і у даній справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 у справі № 638/20477/16-а, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020, вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині визнання звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року у справі № 638/20477/16-а залишено без задоволення.

Вважаючи порушеними права на належне виконання пенсійним органом рішення судів, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання заяви від 15.01.2015 по суті не розглянутою, протоколу без номеру від 26.03.2018 таким, що не відповідає вимогам до таких документів, звіту по справі № 638/20477/16-а неподаним, а постанову Дзержинського районного суду від 11.12.2017 невиконаною, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки вказані вимоги були предметом розгляду у справі № 638/20477/16-а, а звернення позивача з цим адміністративним позовом є спробою перегляду у позапроцесуальний спосіб судових рішень, зокрема, ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 по справі № 638/20477/16-а, яка на момент розгляду справи по суті вже набрала законної сили, є остаточною та обов`язковою до виконання.

З огляду на наявність в матеріалах справи доказів виконання відповідачем в межах повноважень рішень суду у справах № 2а-8231/10, № 2а-12577/11, № 643/12937/14 у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та стягнення незаконно утриманої частини пенсії з липня 2011 року по сьогоднішній день по 126,06 грн щомісяця, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання доплати по судовим рішенням, які набрали законної сили, невід`ємною частиною основної пенсії, стягнення з відповідача всієї незаконно утриманої доплати за рішеннями суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення недоотриманої вигоди нарахованих, але своєчасно не сплачених сум та стягнення 3% річних, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки спірні правовідносини не відносяться до цивільних, не засновані на договірних зобов`язаннях, а є публічно-правовими, регулюються спеціальними законами, а тому у ГУ ПФУ в Харківській області, яке не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), не виникло перед позивачем грошового зобов`язання у порядку статті 11 ЦК України (зобов`язання боржника виплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України).

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести індексацію утриманих та несвоєчасних виплат по рішенням суду до дати їх виплати, суд зазначив, що ОСОБА_1 не наведено жодних доводів стосовно допущення відповідачем порушення її прав в цій частині, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні даної частини вимог.

Оскільки позовна вимога про стягнення моральної шкоди у сумі 10000 грн, є похідною від вимог про визнання дій відповідача протиправними, суд вважав також відсутніми підстави для її задоволення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок незгоди позивача з результатами розгляду звіту про виконання постанови суду у справі № 638/20477/16-а щодо повторного розгляду відповідачем її заяви від 15.01.2015 та прийнятого протоколу від 26.03.2018, яким на її думку не враховано висновків Дзержинського районного суду м. Харкова, викладених у постанові від 11.12.2017 по справі № 638/20477/16-а, та не надано відповіді на поставлені у заяві від 15.01.2015 питання (27 за переліком), що мало наслідком невиплату на виконання рішень судів доплати до пенсії з липня 2011 року по сьогоднішній день (різниці у розмірі пенсії з 1700,39 грн до 1574,33 грн щомісяця). З огляду на викладене, заявлено вимоги про «…стягнення з відповідача утриманої доплати по рішенням суду № № 2а-8231/10, 2а-12577/11, 643/12937/14 у відповідності до Закону України «Про захист дітей війни», не отриманої вигоди нарахованих, але своєчасно не сплачених сум, 3% річних та моральної шкоди у сумі 10000 грн».

Також, позивач не погодилась з прийнятим по справі № 638/20477/16-а звітом на виконання постанови Дзержинського районного суду від 11.12.2017 та просила суд вважати його неподаним.

З наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації колегією суддів встановлено, що звертаючись 04 серпня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ГУ ПФУ в Харківській області, ОСОБА_1 обґрунтовувала позовні вимоги тим, що відповідачем неналежно розглянуто її заяву від 15.01.2015 про проведення службового розслідування по факту надання представником УПФУ в Московському районі м. Харкова до суду апеляційної інстанції недостовірної інформації щодо перебігу виконання судових рішень, якими було поновлено її права на належне пенсійне забезпечення.

Стверджувала, що після ознайомлення зі змістом копії протоколу, на якій був відсутній підпис про ознайомлення, вона зробила висновок, що її претензії так по суті й не були розглянуті. На дійсний час службове розслідування так й не було проведено. Порушені нею питання так і залишились без уваги та відповідного реагування.

Отже, фактично позивач не погоджується з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення Дзержинського районного суду від 11.12.2017 по справі № 638/20477/16-а.

Колегія суддів зазначає, що висновку про часткове задоволення позовних вимог по справі № 638/20477/16-а Дзержинський районний суд м. Харкова дійшов з огляду на встановлену судом невідповідність протоколу № 2 від 17.02.2015 вимогам щодо такого документу (у засіданні комісії з питання розгляду скарг громадян на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення не знайшли своє відображення дані щодо виступу голови комісії, членів комісії, які були присутні на засіданні, зміст їх доповідей, питань, які були предметом розгляду, не відображено, про які довідки йдеться мова та не зазначено, хто тримав доповідь за цими фактами, хто доповідав про змістовність матеріалів та документів пенсійної справи заявника). Зважаючи на викладене, суд вирішив, що заява ОСОБА_1 про проведення службового розслідування по викладеним у ній фактам не була вирішена по суті, її розгляд був формальний та поверховий, оскільки доводи щодо фактажу порушень та надання недостовірної інформації з боку працівників УПФУ в Московському районі м.Харкова не розглянуті.

Вищенаведене слугувало підставою для зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області вирішити по суті заяву ОСОБА_1 від 15.01.2015 про проведення службового розслідування та подати протягом п`ятнадцяті днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення.

Після повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.01.2015 відповідачем було складено Протокол від 26.03.2018 та на виконання рішення Дзержинського районного суду від 11.12.2017 по справі № 638/20477/16-а листом ГУ ПФУ в Харківській області від 29.03.2018 № 8450-06/20 направлено звіт про виконання рішення суду до Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/20477/16-а.

Зі змісту ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 по справі № 638/20477/16-а вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про призначення судового засідання щодо розгляду звіту про виконання постанови суду, накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області по адміністративній справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, визнання протоколу таким, що не відповідає вимогам до таких документів та зобов`язання вчинити певні дії, в частині визнання звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення (постанови) Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 по вказаній вище справі, таким, що не вирішує по суті заяву від 15.01.2015, про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Харківській області за невиконання судового рішення, встановлення нового строку для подачі звіту про виконання вказаного рішення суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині визнання звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення(постанови) Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, визнання протоколу таким, що не відповідає вимогам до таких документів та зобов`язання вчинити певні дії, таким, що не вирішує по суті заяву від 15.01.2015, про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Харківській області за невиконання судового рішення, встановлення нового строку для подачі звіту про виконання вказаного рішення суду - залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що звіт про виконання постанови суду поданий ГУ ПФУ в Харківській області своєчасно, 26 березня 2018 року комісією проведено службову перевірку по заяві ОСОБА_1 від 15.01.2015 року та до суду надано відповідний протокол засідання комісії, зі змісту якого вбачається, що питання, порушені заявницею у заяві від 15.01.2015, розглянуті відповідачем в обсязі повноважень суб`єкта владних повноважень, а на виконання судових рішень здійснено доплату по проведеним перерахункам, перераховано розмір пенсії ОСОБА_1 .

Доводи заявниці про те, що з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області їй не проведено виплату заборгованості з пенсійних виплат, за висновком суду не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 по справі № 638/20477/16-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 по справі №638/20477/16-а - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 02.11.2020 по справі № 638/20477/16-а відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 18.06.2021 по справі № 638/20477/16-а відмовлено у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, визнання протоколу таким, що не відповідає вимогам до таких документів та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із тим, що відповідачем, на думку позивача, не виконуються рішення суду у справах № 2а-8231/10, № 2а-12577/11, № 643/12937/14 та рішення Дзержинського районного суду від 11.12.2017 по справі № 638/20477/16-а, які набрали законної сили.

Також, позивач не погоджується з результатами оскарження ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 по справі № 638/20477/16-а, ініціювала цей спір, звернувшись до суду в порядку позовного провадження. Інші позовні вимоги є похідними від вищевказаних. Так, позивач просить визнати доплати по судовим рішенням, які набули законної сили, невід`ємною частиною основної пенсії, стягнути з відповідача всю незаконно утриману доплату по рішенням Московського районного суду від 24.12.2010 по справі № 2-а-8231/10, від 19.10.2012 по справі № 2а-12577/11 та постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 по справі № 643/12937/14, стягнути незаконно утриману частину пенсії з липня 2011 року по сьогоднішній день по 126,06 грн щомісяця та зобов`язати відповідача провести індексацію утриманих та несвоєчасних виплат за рішенням суду до дати їх виплати.

Отже, фактично предметом розгляду в межах цієї справи є бездіяльність пенсійного органу щодо невиконання зазначених судових рішень.

Таким чином, спір у цій справі спрямований на виконання інших судових рішень, а саме у справах № 2-а-8231/10, № 2-а-12577/11 та № 643/12937/14-а, а доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо визнання незаконними дій відповідача, зводяться до незгоди позивача із діями (бездіяльністю) відповідача щодо виконання судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення (частина 2 стаття 382 КАС України).

Положеннями частини 1 статті 382-3 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу (частина 9 статті 382-3 КАС України).

За приписами частини 3 статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 381-1, 381-2, 381-3, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18).

Колегія суддів наголошує, що питання, які виникають у зв`язку з виконанням судового рішення в одній справі не можуть становити окремий/самостійний предмет спору в іншій справі, адже в такий спосіб фактично нівелюється авторитет судового рішення, яке набрало законної сили. Понад те, як роз`яснив Конституційний Суд України, реалізація судового рішення є продовженням судового розгляду справи, що з урахуванням наведеного вище дає підстави вважати, що ця стадія не може становити окреме/самостійне позовне провадження.

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі (дії ГУ ПФУ в Харківській області під час виконання рішень судів), дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання інших судових рішень Московського районного суду від 24.12.2010 по справі № 2-а-8231/10, від 19.10.2012 по справі № 2а-12577/11, Дзержинського районного суду від 11.12.2017 по справі № 638/20477/16-а та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 по справі № 643/12937/14, які набрали законної сили.

У свою чергу обраний позивачем у цій справі спосіб захисту «визнати звіт по справі № 638/20477/16-а неподаним, постанову Дзержинського районного суду від 11.12.2017 року невиконаною, визнати доплату по судовим рішенням, які набули законної сили, невід`ємною частиною основної пенсії, стягнути з відповідача всю незаконно утриману доплату по рішенням суду у справах № 2а-8231/10, № 2а-12577/11, № 643/12937/14 у відповідності до Закону України «Про захист дітей війни» стягнути незаконно утриману частину пенсії з липня 2011 року по сьогоднішній день, тобто різницю в розмірі пенсії з 1700,39 грн до 1574,33 грн щомісяця», є одним із способів виконання вищевказаних рішень судів.

Отже, у спірних відносинах наявні обставини, з якими статті 382, 381-1, 381-2, 381-3 КАС України пов`язують наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Колегія суддів також вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, спір у даній справі № 520/2967/22 у відповідних частинах є тотожним, тому, що був предметом розгляду у справах № 2а-8231/10, № 2а-12577/11, № 643/12937/14, № 638/20477/16-а виник між тими самими сторонами ( ОСОБА_1 та пенсійним органом), про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20.02.2019 по справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 по справі № 820/4261/18.

Згідно з частиною 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на те, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести індексацію утриманих та несвоєчасних виплат по рішенням суду до дати їх виплати, стягнення неотриманої вигоди нарахованих, але своєчасно не сплачених сум, 3% річних та моральної шкоди у сумі 10000 грн є похідними від вищевказаних вимог, які не підлягають розгляду в окремому судовому провадженні, тобто, відсутній публічно-правовий спір, наявні підстави для закриття провадження у справі і в цій частині позовних вимог, як таких, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, суд першої інстанції у цій справі при вирішенні спору не звернув на це уваги, та як наслідок, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а не про закриття провадження у справі.

В силу приписів пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з частиною 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 по справі № 520/1159/19 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ч.4 ст. 229, 238, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 по справі № 520/2967/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження у справі № 520/2967/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення сум закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій