Справа № 380/23601/24
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 рокусправа № 380/23601/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОМАЙО» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

у с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙОМАЙО» звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці ,в якому просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 20.06.2024 р. №UA209000/2024/900521/2; від 28.06.2024 № UA209000/2024/900546/2; від 16.07.2024 №UA209000/2024/900590/2; від 22.07.2024 № UA209000/2024/900602/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митний орган не обґрунтував свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей. Також зауважує, що оскаржуване рішення не містить передбачених ст. 55 Митного кодексу України відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Наголошує, що обставини, на які вказує відповідач в оспорюваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Тому, як стверджує позивач, спірне рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 22.11.2024 позовну заяву залишено без руху.

03.12.2024 на адресу суду надійшло клопотання на виконання вимог ухвали.

Ухвалою суду від 04.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх. №93594 від 19.12.2024), у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. Відзив обґрунтований тим, що спірні рішення є обґрунтованими та правомірними. Вказує, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Відповідач вважає, що виявлені розбіжності цілком підставні. З урахуванням наведеного, у зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, відмовою декларанта надати додаткові документи, митним органом цілком обґрунтовано прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару. З позиції відповідача, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Представник позивача подав клопотання про стягнення судових витрат (вх.№3136 від 14.01.2025) у якому просить стягнути з Львівської митниці на користь позивача витрати на здійснення перекладу документів у розмірі 7980.00 грн.

Від Львівської митниці надійшло заперечення на заяву про стягнення судових витрат (вх.4254 від 17.01.2025).

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙОМАЙО» (скорочена назва: ТОВ «ЙОМАЙО», повне найменування іноземною мовою (англійською мовою): LIMITED LIABILITY COMPANY YOMAYO, скорочене найменування іноземною мовою (англійською мовою): LLC YOMAYO) є імпортером дитячих іграшок та меблів.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЙОМАЙО» (покупцем) та китайськими компаніями «TIANJIN KINGNOD FURNITURE CO.LTD», «Tianjin Free Trade Service Co., Ltd.» (продавці) було укладені зовнішньоекономічні контракти договори міжнародної купівлі-продажу товарів №TFTS022024 від 21.02.2024 та №KND270224 від 27.02.2024 (далі Контракт №TFTS022024 від 21.02.2024 та Контракт № KND270224 від 27.02.2024, разом Контракти) предметом яких є зобов`язання продавця продати, а покупця придбати товар за асортиментом, цінами, термінами і в кількості згідно Інвойсів.

Для митного оформлення товару придбаного на умовах Контрактів за кожною поставкою позивач подав відповідачу електронні митні декларації.

За Контрактом №TFTS022024 від 21.02.2024 електронну митну декларацію №24UA77U2 від 19.06.2024 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації: товар №1: дитячі іграшкові трактори-екскаватори інтерактивні, розвиваючі із звуковими та світловими ефектами: модель SP-188 20шт.; Оснащений електродвигуном потужністю 380W, напругою 6V та акумулятором силою струму 4-4,5 Ah; товар №2: килимок дитячий ігровий SPOKO SP-01 200x180см. 240шт.; килимок дитячий ігровий SPOKO SP-01 200x180см. 270шт.; товар №3: Батути в комплекті в розібраному вигляді: Арт. KRB01 350шт.; Арт. KRB03 117шт.; Арт. KRB10 300шт.; Арт. KRB10 325шт.

Разом із митною декларацією, декларантом (позивачем) до митного контролю, в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору відповідно до Митного кодексу України надано документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зокрема:

-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №TFTS022024 від 21.02.2024;

-пакувальний лист (Packing list) №б/н від 12.04.2024;

-рахунок-проформу (Proforma invoice) №KRBEM240312 від 14.03.2024;

-рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №KRBEM240312 від 12.04.2024;

-коносамент (Bill of lading) №QN24040142 від 24.04.2024;

-автотранспортну накладну (Road consignment note) №3424 від 17.06.2024 (СMR);

-сертифікат про походження товару (Сertificate of origin) №24C4401A0915/01018 від 26.04.2024;

-банківський платіжний документ, що стосується товару платіжна інструкція в іноземній валюті №18 від 18.03.2024;

-банківський платіжний документ, що стосується товару платіжна інструкція в іноземній валюті №32 від 16.05.2024;

-договір (контракт) про перевезення договір про транспортно-експедиторське обслуговування №18.04.2024/25 від 18.04.2024;

-заявку №3 на транспортування та експедирування контейнерів від 20.04.2024;

-рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги №LS-4567820 від 18.06.2024;

-довідку ТОВ «ЛАМАНШ ШИПІНГ» про транспортні витрати №432110 від 18.06.2024;

-копію митної декларації країни відправлення від 26.04.2024р. №E1452965.

-договір про надання послуг митного брокера №16/24/Ю від 01.06.2024;

-інші документи.

Львівська митниця за наслідками опрацювання наданих документів 19.06.2024 надіслала повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На вказану вимогу ТзОВ «ЙОМАЙО» надало додаткові документи, а саме: -Прайс лист (PRICE OFFER); -Інтернет пропозицію та просив визнати митну вартість на підставі поданих документів.

За результатами розгляду поданих документів Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900521/2 від 20.06.2024, яким скоригував митну вартість та надав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/002012 від 20.06.2024 в якій повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900521/2 від 20.06.2024 Львівська митниця вказала, що декларантом (позивачем) невірно проведено розрахунок митної вартості товарів у зв`язку з чим неможливе застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ) Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: для товару 1 МД № UA500080/2024/4133 від 02.04.2024, рівень митної вартості становить 5,52 дол/кг, для товару 3 МД № UA209140/2024/10031 від 10.04.2024, рівень митної вартості становить 3,7501 дол/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

З метою випуску товару у вільний обіг на території України позивач (декларант) для завершення митного оформлення подав митну декларацію №24UA71U2 від 20.06.2024 в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару, сплатив усі митні платежі, які вважає надміру сплаченими.

За Контрактом №KND270224 від 27.02.2024 електронну митну декларацію №24UA49U6 від 28.06.2024 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації: товар №1: Меблі для сидіння крісла, з оббивкою з тканини (екошкіра), з металевим каркасом, що обертаються, з регульованою висотою 1146шт.; товар №2: Меблі для сидіння з дерев`яним каркасом, оббивка з тканини (екошкіра), що не обертаються та не перетворюються на ліжка: Арт. Dining chairs C-487 720шт.

Разом із митною декларацією, декларантом (позивачем) до митного контролю, в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору відповідно до Митного кодексу України було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зокрема:

-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №KND270224 від 27.02.2024;

-пакувальний лист (Packing list) №б/н від 19.04.2024;

-рахунок-проформу (Sales contract) №KND24079 від 28.02.2024;

-рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №KND24079 від 19.04.2024;

-коносамент (Bill of lading) №DK24040682CNTJNPLGDNFD від 26.04.2024;

-автотранспортну накладну (Road consignment note) №б/н від 27.06.2024 (СMR);

-cертифікат про походження товару (Сertificate of origin) №24C1200С2282/00019 від 26.04.2024;

-банківський платіжний документ, що стосується товару №10 від 01.03.2024;

-банківський платіжний документ, що стосується товару №37 від 31.05.2024;

-договір (контракт) про перевезення №1 від 07.06.2024;

-договір (контракт) про перевезення №Sr/2024 від 29.04.2024;

-договір-заявка №23 від 25.06.2024р. про надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажу;

-рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги №155 від 25.06.2024;

-рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги №N1861-ICT від 25.06.2024;

-довідку про транспортно-експедиторські витрати №б/н від 25.06.2024р.

-копію митної декларації країни відправлення від 22.04.2024р. №00092642.

-договір про надання послуг митного брокера №16/24/Ю від 01.06.2024;

-інші документи.

Львівська митниця за наслідками опрацювання наданих документів від 28.06.2024 надіслала повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На вказану вимогу позивач надав додаткові документу, а саме: Прайс лист (PRICE OFFER); Інтернет пропозицію та просив визнати митну вартість згідно поданих документів, що підтверджуються.

За результатами розгляду поданих документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900546/2 від 28.06.2024, яким скоригував митну вартість та надав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/002079 від 28.06.2024 в якій повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900546/2 від 28.06.2024 Львівська митниця вказала, що декларантом (позивачем) невірно проведено розрахунок митної вартості товарів у зв`язку з чим неможливе застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ) Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: для товару №1 МД № UA100230/2024/506606 від 06.04.2024, рівень митної вартості становить 4,0245 дол/кг, для товару №2 МД № 500020/2024/3508 від 10.04.2024, рівень митної вартості становить 4,0202 дол/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

З метою випуску товару у вільний обіг на території України позивач (декларант) для завершення митного оформлення подав митну декларацію №24UA72U0 від 28.06.2024 в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару, сплатив усі митні платежі, які вважає надміру сплаченими.

За Контрактом №KND270224 електронну митну декларацію №24UA91U7 від 16.07.2024 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації: Меблі для сидіння з дерев`яним каркасом, не оббиті, що не обертаються та не перетворюються на ліжка: DINING CHSIR C-173 FULL KD 1624шт.; DINING CHSIR C-173 FULL KD 1550шт.

Разом із митною декларацією, декларантом (позивачем) до митного контролю, разом із зазначеною вище митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору відповідно до Митного кодексу України було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зокрема:

-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №KND270224 від 27.02.2024;

-пакувальний лист (Packing list) №б/н від 04.05.2024;

-рахунок-проформу (Sales contract) №KND24107 від 21.03.2024;

-рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №KND24107 від 04.05.2024;

-коносамент (Bill of lading) №DK24041245CNTJNPLGDNFD від 11.05.2024;

-автотранспортну накладну (Road consignment note) №б/н від 15.07.2024 (СMR);

-cертифікат про походження товару (Сertificate of origin) №24C1200С2282/00033 від 18.06.2024;

-банківський платіжний документ, що стосується товару №22 від 22.03.2024;

-банківський платіжний документ, що стосується товару №48 від 21.06.2024;

-договір (контракт) про перевезення №Sr/2024 від 29.04.2024;

-договір (контракт) про перевезення №084 від 09.07.2024;

-заявку-замовлення на перевезення №084 від 09.07.2024;

-рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги №084 від 12.07.2024;

-довідку ФОП ОСОБА_1 про вартість автоперевезення від 12.07.2024;

-рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги №N1883-ICT від 09.07.2024;

-банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно експедиційних послуг №57 від 11.07.2024;

-договір про надання послуг митного брокера №16/24/Ю від 01.06.2024;

-інші документи.

Львівська митниця за наслідками опрацювання наданих документів 16.07.2024 надіслала повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На вказану вимогу позивач надав додаткові документа, а саме: Прайс лист (PRICE OFFER); Інтернет пропозиція та просив визнати митну вартість згідно поданих документів, що підтверджуються.

За результатами розгляду поданих документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900590/2 від 16.07.2024, яким скоригував митну вартість та надав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/002241 від 16.07.2024 в якій повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

В оскаржуваному рішення Львівська митниця вказала, що декларантом (позивачем) невірно проведено розрахунок митної вартості товарів у зв`язку з чим неможливе застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причин відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ) Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: для товару №1 МД № UA209190/2024/11943 від 26.05.2024, рівень митної вартості становить 4,02 дол/кг,. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

З метою випуску товару у вільний обіг на території України позивач (декларант) для завершення митного оформлення подав митну декларацію №24UA07U5 від 16.07.2024 в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару, сплатив усі митні платежі, які вважає надміру сплаченими.

За Контрактом №KND270224 електронну митну декларацію №24UA05U0 від 22.07.2024 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації: Меблі для сидіння крісла, з оббивкою з тканини (екошкіра), з металевим каркасом, що обертаються, з регульованою висотою 1035шт.

Разом із митною декларацією декларантом (позивачем) до митного контролю, разом із зазначеною вище митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору відповідно до Митного кодексу України було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зокрема:

-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №KND270224 від 27.02.2024;

-пакувальний лист (Packing list) №б/н від 11.04.2024;

-рахунок-проформу (Sales contract) №KND24078 від 28.02.2024;

-рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №KND24078 від 11.04.2024;

-коносамент (Bill of lading) №DK24040586CNTJNPLGDNFD від 24.04.2024;

-автотранспортну накладну (Road consignment note) №б/н від 19.07.2024 (СMR);

-cертифікат про походження товару (Сertificate of origin) №24C1200С2282/00018 від 07.05.2024;

-банківський платіжний документ, що стосується товару №36 від 31.05.2024;

-банківський платіжний документ, що стосується товару №9 від 28.02.2024;

-договір-заявка про перевезення №30.05/2024 від 18.07.2024;

-рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги №123 від 19.07.2024;

-довідку ПП «Транс Олег Плюс» про транспортні витрати від 19.07.2024;

-договір (контракт) про перевезення №Sr/2024 від 29.04.2024;

-рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги №N1885-ICT від 09.07.2024;

-банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № 59 від 11.07.2024;

-копія експортної декларації №00085876:

-договір про надання послуг митного брокера №16/24/Ю від 01.06.2024;

-інші документи.

Львівська митниця, за наслідками опрацювання наданих документів 22.07.2024 надіслала повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На вказану вимогу позивач надав додаткові документа, а саме: Прайс лист (PRICE OFFER); Інтернет пропозиція та просив визнати митну вартість згідно поданих документів, що підтверджуються.

За результатами розгляду поданих документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900602/2 від 22.07.2024, яким скоригував митну вартість та надав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/002299 від 22.07.2024 в якій повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

В оскаржуваному рішенні Львівська митниця вказала, що декларантом (позивачем) невірно проведено розрахунок митної вартості товарів у зв`язку з чим неможливе застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причин відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ) Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA100380/2024/328324 від 18.07.2024, рівень митної вартості становить 4,02 дол/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

З метою випуску товару у вільний обіг на території України позивач (декларант) для завершення митного оформлення подав митну декларацію №24UA65U1 від 22.07.2024 в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару, які вважає надміру сплаченими.

Позивач вважає, що рішеннями про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900521/2 від 20.06.2024; №UA209000/2024/900546/2 від 28.06.2024; №UA209000/2024/900590/2 від 16.07.2024; №UA209000/2024/900602/2 від 22.07.2024 порушено його право на вірне визначення контролюючим органом митної вартості імпортованих ним товарів, яке відбулось з часу прийняття оскаржуваних рішень звернулося з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд керувався таким.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно із ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. ч. 5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною третьою ст. 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частини четвертої вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Також суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі № 821/1050/17).

Частиною другою ст. 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17, згідно з якими декларант не зобов`язаний доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

За результатами опрацювання наданих декларантом документів відповідач витребував у ТзОВ "ЙОМАЙО" додаткові документи, зокрема, всі документи, перелік яких наведений у ч. 3 ст. 53 МК України, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідна вимога не містить.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу наданий пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Для підтвердження митної вартості товару декларант по митних деклараціях №24UA77U2 від 19.06.2024, №24UA49U6 від 28.06.2024, №24UA91U7 від 16.07.2024, №24UA05U0 від 22.07.2024 надав наступні документи: пакувальний лист (Packing list); рахунок-проформу (Sales contract); рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice); коносамент (Bill of lading); автотранспортну накладну (Road consignment note); cертифікат про походження товару (Сertificate of origin); банківський платіжний документ, що стосується товару; банківський платіжний документ, що стосується товару; договір-заявка про перевезення; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги; довідку ПП «Транс Олег Плюс» про транспортні витрати від; договір (контракт) про перевезення; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг; копія експортної декларації: договір про надання послуг митного брокера; інші документи; прайс-лист; Інтернет-пропозицію.

Позивач надав додаткові документи, проте митний орган дійшов висновку, що надані позивачем на запит додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

За результатами проведеної консультації митний орган прийняв рішення про визначення митної вартості товарів, що імпортуються, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 20.06.2024 р. №UA209000/2024/900521/2 відповідач вказав :

«…відповідно до п 1.2. Контракту Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, однак таке замовлення до митного оформлення декларантом не надано. Інформації про наявність такого замовлення не вбачається ні в наданому проформі та комерційному інвойсі;

Разом з цим згідно п. 1.3. Контракту (TFTS022024 від 21.02.2024), найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджується Сторонами на кожну партію та визначається у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. За аналізом положень контракту, таким не передбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така Проформа інвойс являється невід`ємною частиною контракту, та за умовами контракту підтверджує погодження сторін щодо істотних умов, то розуміється, що Проформа інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання. Надана до митного оформлення копія проформи інвойс № KRBEM240312 від 14.03.2024 підписаний лише стороною продавцем та не підписаний стороною покупця, а відтак така не вважається погодженою, що в свою чергу такий документ не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у певному обсязі надано контракт та усі додатки до такого, які є його невід`ємною частиною;

Пунктом 10 Контракту передбачається, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного його виконання та розрахунку між сторонами. У той же час контрактом не визначено поняття «повне виконання». При цьому, із урахуванням того, що контракт укладено у м. Львів, Україна, то до такого застосовується законодавство України, а відтак строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч. 3 ст. 180 ГК України). При цьому строк є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія. Однак контракт TFTS022024 від 21.02.2024 не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів;

Наданими документами не підтверджено та декларантом не враховані додаткові витрати на надання брокерських послух за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу, які необхідно враховувати відповідно до пп. а) п. 1 ч. 10 ст.58 МК України. За умовами поставки FOB покупець, за власний рахунок та на власний ризик одержує імпортну ліцензію або інший дозвільний документ, виконує усі митні формальності для імпорту товару та його транзитного перевезення через будь-яку країну;

У рахунку на перевезення від 18.06.2024р. №LS-4567820 зазначений договір від 18.04.2024р. № 18.04.2024/25, проте до митного оформлення не поданий.

У гр. "країна призначення» митної декларації країни експорту від 26.04.2024р. №E1452965 вказано POLAND що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції;

Для підтвердження оплати за оцінювані товари надано платіжні інструкції в іноземній валюті № 4 від 27.02.2024р., № 28 від 12.04.2024р., які не можуть бути взяті до уваги як банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів оскільки не відповідають вимогам Закону № 1591-IX та Постанови № 216, не містять найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг отримувача та банка-кореспондента, номера рахунку отримувача, зокрема тих, що зазначені в пункті 12 контракту;

Для підтвердження оплати за транспортні послуги надано платіжну інструкцію в іноземній валюті № 39 від 07.06.2024р., яка не може бути взята до уваги як банківський платіжний документ, що стосуються оцінюваних товарів оскільки не відповідають вимогам Закону № 1591-IX та Постанови № 216, не містять найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг отримувача та банка-кореспондента, номера рахунку отримувача, зокрема тих, що зазначені в пункті 12 контракту».

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 28.06.2024 № UA209000/2024/900546/2 відповідач вказав:

«…згідно п. 1.3. Контракту (KND270224 від 27.02.2024), найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю товару узгоджується Сторонами на кожну партію та визначається у проформах - інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. За аналізом положень контракту, таким не передбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така проформа- інвойс являється невід`ємною частиною контракту, та за умовами контракту підтверджує погодження сторін щодо істотних умов, то розуміється, що проформа - інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання. Надана до митного оформлення копія проформа - інвойс № KND24079 від 28.02.2024 р. підписана лише стороною продавцем та не підписана стороною покупця, а відтак така не вважається погодженою, що в свою чергу такий документ не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у певному обсязі надано контракт та усі додатки до такого, які є його невід`ємною частиною;

відповідно до п 1.2 Контракту Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, однак таке замовлення до митного оформлення декларантом не надано.

пунктом 11 Контракту передбачається, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного його виконання та розрахунку між сторонами. У той же час контрактом не визначено поняття «повне виконання». При цьому, із урахуванням того, що контракт укладено у м. Львів, Україна, то до такого застосовується законодавство України, а відтак строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч. 3 ст. 180 ГК України). При цьому строк є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія. Однак контракт KND270224 від 27.02.2024 не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів;

наданими документами не підтверджено та декларантом не враховані додаткові витрати на надання брокерських послух за межами території України щодо оформлення транзитної декларації 1 по території Євросоюзу, які необхідно враховувати відповідно до пп. а) п. 1 ч. 10 ст.58 МК України. За умовами поставки FOB покупець, за власний рахунок та на власний ризик одержує імпортну ліцензію або інший дозвільний документ, Виконує усі митні формальності для імпорту товару та його транзитного перевезення через будь-яку країну.

для підтвердження транспортно-експедиторських витрат декларантом надано рахунок фактуру від 25.06.2024 року за № 1861-ІСТ,відповідно до якого загальна вартість організації транспортно-експедиторських послуг складає 5650 доларів США з терміном оплати 1 день. Однак, жодних банківських чи/та інших платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиторських послуг відповідно вищезазначеного рахунку-фактури декларантом не надано».

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 16.07.2024 №UA209000/2024/900590/2 відповідач вказав:

«…згідно п. 1.3. Контракту ( № KND270224 від 27.02.2024), найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджується Сторонами на кожну партію та визначається у проформах інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. За аналізом положень контракту, таким не передбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така проформа інвойс являється невід`ємною частиною контракту, та за умовами контракту підтверджує погодження сторін щодо істотних умов, то розуміється, що проформа інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання. Наданий до митного оформлення документ під кодом 0325 «рахунок-проформа» №КND24107 від 21.03.2024 р. підписаний лише стороною продавцем та не підписаний стороною покупця, а відтак така не вважається погодженою, що в свою чергу такий документ не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у певному обсязі надано контракт та усі додатки до такого, які є його невід`ємною частиною;

відповідно до п 1.2 Контракту Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, однак таке замовлення до митного оформлення декларантом не надано.

пунктом 11 Контракту передбачається, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного його виконання та розрахунку між сторонами. У той же час контрактом не визначено поняття «повне виконання». При цьому, із урахуванням того, що контракт укладено у м. Львів, Україна, то до такого застосовується законодавство України, а відтак строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч. 3 ст. 180 ГК України). При цьому строк є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія. Однак контракт KND270224 від 27.02.2024 не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів;

наданими документами не підтверджено та декларантом не враховані додаткові витрати на надання брокерських послух за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу, які необхідно враховувати відповідно до пп. а) п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України. За умовами поставки FOB покупець, за власний рахунок та на власний ризик одержує імпортну ліцензію або інший дозвільний документ, виконує усі митні формальності для імпорту товару та його транзитного перевезення через будь-яку країну.

до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру № 084 від 12.07.2024 року на оплату транспортних перевезень, у якому міститься посилання на Договір № 110/05/2024 від 30.05.2024 року, який до митного оформлення не подано».

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 22.07.2024 № UA209000/2024/900602/2 відповідач вказав:

«…відповідно до п 1.2 Контракту KND270224 від 27.02.2024, Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, однак таке замовлення до митного оформлення декларантом не надано. Інформації про наявність такого замовлення не вбачається ні в наданому проформі та комерційному інвойсі;

п. 1.1 контракту передбачається, що у порядку та на умовах визначених цим Контрактом Продавець поставляє та передає у власність Покупця меблі, а покупець приймає та оплачує товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною Контракту. Також, згідно п. 1.3. Контракту (KND270224),найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджується Сторонами на кожну партію та визначається у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Відповідно до п. 4 Контракту, оплата товару за цим Контрактом буде вказуватись в проформі інвойс до кожного замовлення. Враховуючи вищевикладене, інвойс та проформа інвойс уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто такими документами погоджуються істотні умови контракту, зокрема кожної окремої поставки, та такі є невід`ємною частиною контракту, а відтак додатками до такого контракту. За даних умов, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема, кількості та ціни, є підписання сторонами інвойсу та проформи інвойсу, які в подальшому становитимуть невід`ємну частину контракту, що відповідає умовам контракту Згідно з п. 2.3. ч.2. ст.. 53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Надана до митного оформлення копія проформа інвойс №KND24078 від 28.02.2024 підписана лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця, хоч і містить виділене порожнє місце для підпису із зазначенням реквізитів останнього. Також наданий комерційний інвойс № KND24078 від 11.04.2024 підписаний лише стороною Продавця. За даних обставин така проформа інвойс та комерційний інвойс не вважається підписаними, а відтак такими що узгоджують кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджують істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являються документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у певному обсязі надано контракт та усі додатки до такого;

пунктом 11 Контракту передбачається, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань щодо нього у повному обсязі. У той же час контрактом не визначено поняття момент повного виконання. При цьому, із урахуванням того, що контракт укладено у м. Львів, Україна, то до такого застосовується законодавство України, а відтак строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч. 3 ст. 180 ГК України). При цьому строк є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія. Однак контракт KND270224 не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів.

для підтвердження транспортно-експедиторських витрат декларантом надано рахунок-фактуру інвойс від 09.07.2024 року за №1885-ІСТ відповідно до якого загальна вартість організації транспортно-експедиторських послуг складає 5350 доларів США з терміном оплати 1 день, та який складений на підставі контракту Sr-2024 від 29.04.2024. Поряд з цим, згідно наданої платіжної інструкції в іноземній валюті № 59 на підтвердження сплати за вищевказаним рахунком здійснено лише 11.07.2024, що перевищує одноденний термін встановлений рахунком-фактурою та п. 3.1. контракту г-2024 від 29.04.2024.

до митного оформлення декларантом надано коносамент № DK24040586CNTJNPLGDNFD від 24.04.2024, з якого вбачається, що товар завантажений на борт судна 24.04.2024. Експортна декларація №00085876 датується 15.04.2024. Транспортно експедиторські послуги надавались InterCargo TransSp.z.0.0, яке і виставило рахунок №1885-ІСТ від 09.07.2024 згідно договору №/2024. Однак такий договір укладений 29.04.2024 тобто пізніше дати завантаження товару на борт судна, а відтак і дати організації морського перевезення зокрема контейнера TGBU8009838, що зазначається і рахунку № 1885-ІСТ, що викликає обґрунтовані сумніви у достовірності числового значення щодо підтвердження транспортних витрат до кордону України. Будь-яких пояснень або спростовуючих документів декларантом не надано. Також, наданими до митного Оформлення документами не вбачається та не підтверджується, що вказане міжнародне морське перевезення супроводжувалось саме InterCargo TransSp.z.o.o власними силами або із залученням третіх осіб та на замовлення замовника.

наданими документами не підтверджено чи враховані декларантом додаткові витрати на надання брокерських послух за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу, які необхідно враховувати відповідно до пп. а) п. 1 ч. 10 ст.58 МК України. За умовами поставки FOB покупець, за власний рахунок та на власний ризик одержує імпортну ліцензію або інший дозвільний документ, Виконує усі митні формальності для імпорту товару та його транзитного перевезення через будь-яку країну.

за наданими документами щодо вартості перевезення оцінюваних товарів вбачається, що товар морським перевезення прямував з порту TIANJIN до порту Gdansk Польща. Автомобільним транспортом з порту Gdansk Польща до Жешув, та з Жешува до п/п Шегині-Медика. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Транспортні документи, що підтверджують перевезення з порту Gdansk Польща до м. Жешув до митного оформлення не надано».

Суд критично оцінює висновки митного органу про те, що надані позивачем документи не підтверджують заявлену митну вартість товару, зважаючи на таке.

Щодо посилання відповідача про обов`язковість погодження сторонами за Контрактами рахунку-проформи, суд зазначає таке.

Так, відповідач в оскаржуваних рішеннях посилаючись на п. 1.3. Контракту (TFTS022024 від 21.02.2024) та п. 1.3. Контракту (№ KND270224 від 27.02.2024) згідно яких найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджується Сторонами на кожну партію та визначається у проформах інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту і таким непередбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така проформа інвойс являється невід`ємною частиною контракту, та за умовами контракту підтверджує погодження сторін щодо істотних умов, вказав, що на його думку проформа інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання, а надані до митного оформлення за кожною поставкою рахунки-проформи підписані лише стороною продавцем та не підписані стороною покупця, а відтак такі не вважаються погодженими, що в свою чергу такі документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у певному обсязі надано контракт та усі додатки до такого, які є його невід`ємною частиною.

Слід зазначити, що за загальноприйнятими міжнародними правилами рахунок-проформа є комерційною пропозицією та попереднім інвойсом, існує для узгодження ціни, обсягу поставки тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс.

Проформа-інвойс і сам інвойс, практично ідентичні один одному документи. Різниця між ними тільки в тому, що в проформі-інвойсі дані про товарну поставку є проміжними, тобто зміни можуть торкнутися, як суми, так і деяких артикулів або моделей будь-яких конкретних товарів.

Таким чином, після складення проформи-інвойсу по даних поставках в рамках вищевказаних Контрактів оплата проводилась саме за рахунками-інвойсами, що вбачається з відповідних платіжних інструкцій, тому до уваги беруться інвойси, які містять усі числові значення складових митної вартості товару, який декларувався, а не за рахунком-проформою.

Крім того, суд вказує на те, що самі Контракти не містять інформації про ціну партії поставленого товару, а лише визначають загальні умови його поставки в Україну, відповідно Контракти не містять тих числових значень, які митний орган може брати за основу при визначенні митної вартості.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України (ч. 5 ст. 6 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність»), проте контракти TFTS022024 від 21.02.2024 та № KND270224 від 27.02.2024 не визнавались недійсним в судовому порядку і Львівська митниця не зверталася до суду з таким позовами.

Відтак, контракти TFTS022024 від 21.02.2024, № KND270224 від 27.02.2024 є дійсними, виконуються сторонами, на підставі них видаються товаросупровідні документи.

На законодавчому рівні не визначено форми зовнішньоекономічних договорів (контрактів). Положення про форму зовнішньоекономічних договорів було затверджено наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 201 від 06.09.2001, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства № 1275 від 06.07.2020. А відтак посилання митниці про відсутність у Контрактах порядку погодження рахунків-проформ, як підстави для винесення рішення про коригування митної вартості є безпідставним та необґрунтованим.

Щодо посилання відповідача про відсутність замовлень покупця, суд вказує таке.

Львівська митниця стверджує, що однією з підстав для прийняття оскаржуваних рішень стало те, що відповідно до п. 1.2 Контрактів Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, які до митного оформлення декларантом не надано.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача та вважає за необхідне зазначити, що замовлення до контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у замовленні може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє позивач. І таке замовлення не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості. На законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) замовлення до зовнішньоекономічного контракту.

Положення п. 1.2. Контрактів не може застосовуватися відірвано від інших положень Контрактів. Так, наступний пункт, який не був взятий Львівською митницею до уваги, передбачає, що: «Найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю товару узгоджуються сторонами на кожну партію та зазначаються у проформі-інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту» (п. 1.3 контракту).

Таким чином, рахунок-проформа за своєю суттю є попереднім інвойсом та існує для узгодження ціни, обсягу поставки, тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс.

У свою чергу позивачем під час процедури митного оформлення подавались рахунки-проформи (Proforma invoice, Sales contract), які містили попередні (проміжні) дані про товарні поставки, які підтверджували замовлення покупця. Тому надані до митного оформлення фактури-проформи можна вважати попередніми узгодженими замовленнями. З огляду на те, що під час митного оформлення декларантом надано відповідачу рахунки-проформи (Proforma invoice, Sales contract), рахунки-фактури (інвойси) (Commercial invoice) та платіжні інструкції, то всі відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товари були надані. Відповідно, у контролюючого органу були відсутні підстави для невизнання митної вартості за основним методом.

Крім того, такий мотив рішень як відсутність замовлень спростовується відсутністю замовлень у переліку ч.2 ст. 53 МК України, їх відношення до числових значень митної вартості, можливістю перевірки митної вартості на підставі інших документів поданих позивачем. Положення частин 2 та 3 статті 53 МК України не визначають замовлення (заявку) товару, як документ який обґрунтовує заявлену митну вартість.

Щодо доводів відповідача на те, що в оскаржуваних рішеннях посилаючись на п. 10 Контракту TFTS022024 від 21.02.2024 та п. 11 Контракту № KND270224 від 27.02.2024 керуючись нормами ч. 3 ст. 180 ГК України вказує на те, що даним контрактами не визначено поняття «момент повного виконання» та такі не містять положень щодо строку їх дії, що не дозволяє перевірити їх чинність на момент подання митних декларацій щодо оцінюваних товарів, суд враховує таке.

Слід зазначити, що такий мотив спірних рішень не стосується перевірки числових значень заявленої митної вартості.

Згідно з ст.382 ГК України форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов`язки його сторін регулюються Законом України "Про міжнародне приватне право" та іншими законами. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнаний недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або чинним міжнародним договорам, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

У своєму зауваженні відповідач вказує, що «строк - певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія». Разом з тим ст.180 ГК України, на яку посилається посадова особа митниці передбачає, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У оскаржуваних рішеннях відповідач не наводить обґрунтувань, визначених чинним законодавством, які прямо визначають недійсність відповідного договору. При цьому згідно з ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним у тому числі й нікчемним, або неукладеним, у встановленому законом порядку, а тому в силу положень ст.204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину.

Таким чином, вбачається, що Контракти є довгострокові та розраховані на велику кількість поставок, до повного виконання та розрахунку між сторонами. Наведене відповідає положенням як ГК України, так і ЦК України.

Щодо тверджень відповідача про те, що не підтверджено та не враховано додаткових витрат на надання брокерських послуг за межами території України при оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу, суд враховує таке.

За оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900521/2 від 20.06.2024.

Відповідно до п. 2.1.1. п. 2.1.2. договору про транспортно-експедиторське обслуговування №18.04.2024/25 від 18.04.2024 експедитор зобов`язаний за рахунок Клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених Сторонами, а також надати інші послуги Клієнтові за погодженням Сторін, в тому числі, митне оформлення вантажу, оплаті провізної плати (залізничного тарифу) за завантажені та порожні рейси рухомого складу (РС) та інші послуги/роботи надані залізницею, перевізником. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за цим Договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, перевізниками, складами зберігання та другими організаціями, представляти інтереси Клієнта у взаєминах з перевізниками, портами, аеропортами, державними органами та іншими організаціями у зв`язку з перевезенням, перевалкою, ТЕО вантажів Клієнта. У рахунку-фактурі №LS-4567820 від 18.06.2024 та довідці ТОВ «ЛАМАНШ ШИПІНГ» про транспортні витрати №432110 від 18.06.2024 вказано, що послуга транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України, у тому числі, відкриття транзитної декларації Т1 становить 29266, 83 грн. Отже, витрати з оформлення експортної декларації підтверджуються документально.

Відповідно пп. 2.1.7. Договору транспортного експедирування №Sr/2024 від 29.04.2024, експедитор «InterCargoTrans» приймає на себе зобов`язання надавати митно-брокерські послуги. У рахунках на оплату транспортних послуг №N1870-ICT від 28.06.2024 року та №N1868-ICT від 28.06.2024 року зазначено, що послуга «видача документів» становить 200 дол. США.

Таким чином, вартість послуг з оформлення транзитної декларації Т1 по території Європейського Союзу і є тим підтвердженням витрат на надання послуг з оформленням документів, які було позивачем включено у заявлену митну вартість товарів.

Верховний Суд в постановах від 31.05.2019 у справі № 804/16533/14, від 07.07.2023 у справі №803/718/17 вказав, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість відповідач не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу".

З урахуванням наведеного та відсутності будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд висновує, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості, в тому числі і ті, які підтверджували транспортні витрати.

Частиною 2 ст. 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України.

Висновки відповідача про надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене вище, суд висновує, що рішення від 20.06.2024 р. №UA209000/2024/900521/2; від 28.06.2024 № UA209000/2024/900546/2; від 16.07.2024 №UA209000/2024/900590/2; від 22.07.2024 № UA209000/2024/900602/2 митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

За таких обставин, суд висновує про задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 20.06.2024 р. №UA209000/2024/900521/2; від 28.06.2024 № UA209000/2024/900546/2; від 16.07.2024 №UA209000/2024/900590/2; від 22.07.2024 № UA209000/2024/900602/2 .

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Представник позивача подав заяву (вх.№3136 від 14.01.2025) про стягнення витрат пов`язаних із перекладом документів у сумі 7980.00 грн.

Від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на заяву (вх.№4254 від 17.01.2025).

Судом встановлено, що ТзОВ «ЙОМАЙО» сплатило 7980,00 грн., за отримані послуги з перекладу документів, що підтверджується рахунком фактурою №325/11/24 від 28.11.2024, платіжною інструкцією №2421 від 28.11.2024, актом виконаних робіт від 28.11.2024.

Відтак, суд зазначає, що суд у порядку статті 71 КАС України перекладача до участі у справі не допускав (не призначав), а відтак витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розумінні статті 137 КАС України, які б підлягали відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, у цій справі відсутні

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 7756,95 грн., такий належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд

у х в а л и в:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОМАЙО» (адреса: 81300, м. Мостиська, вул. Івана Франка, 3, Львівська область, ) до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1 ) про визнання протиправним та скасувати рішення про визначення(коригування) митної вартості товару - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 20.06.2024 р. №UA209000/2024/900521/2; від 28.06.2024 № UA209000/2024/900546/2; від 16.07.2024 №UA209000/2024/900590/2; від 22.07.2024 № UA209000/2024/900602/2.

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОМАЙО» () з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) судовий збір на суму 7756 (сім тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн.95 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяГрень Наталія Михайлівна