Справа № 580/3366/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 квітня 2025 року Справа № 580/3366/25
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

27.03.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення в тому числі одноразових видів грошового забезпечення та компенсаційних виплат (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших виплат) за період з 05.03.2022 до 21.02.2023 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме 01.01.2022 у розмірі 2481,00грн, 01.01.2023 у розмірі 2684,00грн;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому грошового забезпечення, у тому числі одноразових видів грошового забезпечення та компенсаційних виплат (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших виплат) за період з 05.03.2022 до 21.02.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме 01.01.2022 у розмірі 2481,00грн, 01.01.2023 у розмірі 2684,00грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що у період з 05.03.2022 до 21.02.2023 проходив військову службу та знаходився у підпорядкуванні і на фінансовому забезпеченні відповідача. Грошове забезпечення за вказаний вище період служби відповідач виплатив невірно. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства. Тому просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою від 01.04.2025 суд залишив позовну заяву без руху.

16 квітня 2025 року ухвалою суд відмовив у задоволенні заяви позивача вх. від 10.04.2025 та продовжив строк для усунення недоліків позову, надавши позивачу строк 5 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали про залишення позовної заяви без руху.

21.04.2025 до суду надійшла заява представника позивача Дзундзи Ю.Р. (далі - Заява) ідентична попередній його заяві вх. від 10.04.2025, в якій зазначив про необхідність застосування строків з урахуванням дії закону в часі, а саме щодо кожного періоду позовних вимог застосувати відповідні чинні на їх період норми ст.233 КЗпП України та висновки Верховного Суду з цього приводу. Оскільки письмового підтвердження про нараховані суми позивач не отримував, строк звернення до суду не пропущений.

Оцінивши доводи Заяви, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунені, наявні перешкоди для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Неоднаковий підхід до обчислення процесуального строку звернення до суду для осіб, які звертаються в один проміжок часу з аналогічним предметом спору до того ж відповідача щодо оплати служби за різні періоди, розмир якої не змінювався, свідчитиме про дискримінаційний та упереджений розгляд справи, що в умовах справедливого судочинства не допустиме. Так, ст.24 Конституції України встановлює, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частина 3 ст.3 КАС України приписує, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. То ж для звернення позивача до суду застосовується чинний на момент подання позовної заяви закон щодо обчислення строків і така норма закону є імперативною.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу про те, що він пропустив тримісячний строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою та зобов`язаний надати суду обґрунтовану заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази. Позивач та його представник не вказали жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду.

Зважаючи на загальновідомі факти воєнного стану в Україні з 24.02.2022, незмінність правовідносин щодо обчислення військовослужбовцям грошового забезпечення за постановами КМУ і станом на 2025 рік, ситуація надання необмеженого права оскарження його розміру для тих категорій, які проходили цю ж службу раніше тих осіб, що розпочали її після внесення змін у ст.233 КЗпП України про обмеженість строків оскарження виплат заробітних плат, матиме ознаки дискримінації, що прямо забороняється ст.24 Конституції України, та диспропорцію в балансі приватних і публічних інтересів щодо бюджетного планування та реального виконання судових рішень у цій сфері.

Вказані норми мають пряму дію та подвійного тлумачення не передбачають.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективність такого судочинства забезпечується у т.ч. урахуванням того, що процесуальні строки застосовуються для недопущення втручання у правовідносини, які зі спливом тривалого часу стали стабільними.

Щодо висновків, зазначених у постанові Верховного Суду від 21.03.2025 у справі №460/21394/23, на які посилається представник позивача у Заяві. У вказаній справі обставини стосувалися подібного предмета спору та не ідентичних обставин спору, позаяк спірні правовідносини у ній регулювалися нормами ст.ст.116, 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Однак для цієї справи вказані норми діють в редакції ЗУ №2352-IX від 01.07.2022. Отже, вказані вище висновки для неї не застосовні.

Викладені у Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду щодо перерахунку та виплати йому грошового забезпечення за період з 05.03.2022 до 21.02.2023.

Оскільки поважних причин позивач та його представник не вказує та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення Заяви відсутні.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення.

Оскільки недоліки позову не усунені, наявні підстави повернути позивачу позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ Про судовий збір (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачем, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст.2-20, 121, 160-161, 169, 237, 241-246, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви вх. від 21.04.2025 представника позивача Дзундзи Ю.Р.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_1 .

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяАнжеліка БАБИЧ