Справа № 440/4331/25
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4331/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/4331/25 за позовом ОСОБА_1 до Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01.04.2025 адвокат Кумечко Марина Сергіївна, здійснюючи на підставі ордера на надання правничої допомоги серія ВІ №1291589 від 01.04.2025 представництво інтересів ОСОБА_1 , звернулася з позовом до Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - Кобеляцький ВДВС), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер 1769393, що зареєстрований 16.03.2005 за №1769393 реєстратором Кобеляцької державної нотаріальної контори на підставі постанови б/н від 01.04.2003, виданої Кобеляцьким ВДВС, об`єкт обтяження: невизначене майно, усе майно;

- зобов`язати Кобеляцький ВДВС зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , реєстраційний номер 1769393, що зареєстрований 16.03.2005 за №1769393 реєстратором Кобеляцької державної нотаріальної контори на підставі постанови б/н від 01.04.2003, виданої Кобеляцьким ВДВС, об`єкт обтяження: невизначене майно, усе майно.

Мотивуючи свої вимоги, представниця вказує на обставини порушення прав позивача внаслідок протиправної бездіяльності державного виконавця, який зобов`язаний був скасувати арешт, накладений на майно боржника, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, але цього не зробив, що призвело до неможливості позивача розпоряджатися своїм майном.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою суд зобов`язав Кобеляцький ВДВС надати до суду засвідчені належним чином матеріали звернення адвоката Кумечко М.С. щодо зняття арешту з усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , та відповіді на це звернення, а Полтавський обласний державний нотаріальний архів - усі наявні документальні відомості щодо арешту всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , на підставі постанови б/н від 01.04.2003, виданої Кобеляцьким ВДВС, реєстраційний номер 1769393, зареєстрований 16.03.2005 за №1769393 реєстратором Кобеляцької державної нотаріальної контори.

22.04.2025 до суду від в.о. завідувача нотаріального архіву - Державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Вербецької Т.М. надійшла копія постанови державного виконавця Кобеляцького відділу Державної виконавчої служби Кобеляцького районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2003, якою свого часу й було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), та встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, як і не надав докази, які витребовував суд.

У зв`язку з цим розгляд справи здійснюється судом на підставі наявних документів у письмовому провадженні з урахуванням особливостей розгляду, визначених ст. 287 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На примусовому виконанні у Кобеляцькому ВДВС перебував виконавчий лист №2-154, виданий 03.02.2003 Кобеляцьким райсудом про стягнення з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

01.04.2003 постановою державного виконавця тоді ще Кобеляцького відділу державної виконавчої служби Кобеляцького районного управління юстиції (надалі - державний виконавець) з метою забезпечення виконання виконавчого листа №2-154 та усунення можливостей здійснити відчуження майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, керуючись ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою: 1) наклав арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); 2) заборонив здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 (а.с. 31-32).

Як зазначає представниця позивача у позовній заяві, у січні 2025 року під час підготовки документів для вчинення правочину щодо нерухомого майна нотаріусом при перевірці особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було встановлено наявність арешту (архівний запис) на все майно за реєстраційним номером 1769393, зареєстровано 16.03.2005 за №1769393 реєстратором Кобеляцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 01.04.2003, виданої Кобеляцьким ВДВС.

30.01.2025 адвокатом Кумечко М.С. було направлено адвокатський запит №24/25 до Кобеляцького ВДВС з метою отримання інформації про арешт (архівний запис), накладений на все майно за реєстраційним номером 1769393, зареєстровано 16.03.2005 за №1769393 реєстратором Кобеляцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 01.04.2003, виданої Кобеляцьким ВДВС (а.с. 12).

05.02.2025 від Кобеляцького ВДВС надійшов лист №2057 відповідь на адвокатський запит, в якому в.о. начальника ОСОБА_2 повідомила, що "...згідно пошуку, здійсненого за даними Журналів обліку вхідної кореспонденції, Журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю; бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (надалі - Система), станом на день надання відповіді у відділі, у відношенні ОСОБА_1 , як боржника, виконавчі документи, що перебувають на виконанні - відсутні. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що відносно суб`єкта " ОСОБА_1 ", значиться арешт нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяження: 1769393, зареєстрований 16.03.2005 Кобеляцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 01.04.2003 Кобеляцького відділу ДВС. Станом на даний час із зазначеної інформації, враховуючи відсутність даних про виконавче провадження та даних, ідентифікуючих особу боржника, однозначно ідентифікувати при виконанні якого саме виконавчого документа та відносно кого саме накладений арешт, неможливо. До того ж однозначна ідентифікація боржника, за умови відсутності відносно нього виконавчих проваджень, які завершені в минулі роки, також неможлива, так як даної категорії виконавчі провадження зберігаються в архіві протягом трьох років, після чого знищуються відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджені наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017... Згідно пошуку, здійсненого за даними бази даних Системи (ВП - Спецрозділ), встановлено, що наявна інформація щодо невиконаних виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 , що перебували на виконанні у відділі в період із 03.02.2003 по 31.05.2013. У зазначеній інформації зазначені дані, що стосуються особи боржника це: Боржник: ОСОБА_1 , Місце проживання: АДРЕСА_1 . Інших даних про особу боржника не відображено. То ж враховуючи вищевказані обставини, повідомляю, що надати Вам будь-яку іншу інформацію чи копії матеріалів виконавчого провадження, для вирішення питання зняття арешту з майна, належного ОСОБА_1 , можливості немає.". (а.с. 35).

30.01.2025 адвокатом Кумечко М.С. було направлено адвокатський запит №25/25 до Кобеляцької державної нотаріальної контори та до Полтавського обласного нотаріального архіву з метою отримання відомостей про арешт (архівний запис), накладений на все майно, за реєстраційним номером 1769393, зареєстровано 16.03.2005 за №1769393 реєстратором Кобеляцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 01.04.2003, виданої Кобеляцьким ВДВС (а.с. 18).

У відповідь завідуючий Кобеляцької державної нотаріальної контори Р.Русняк листом від 14.02.2025 147/02-14 повідомив, що всі документи нотаріального діловодства за 2003 та 2005 роки знаходяться на зберіганні в Полтавському обласному державному нотаріальному архіві, а запит переслано до Полтавського обласного державного нотаріального архіву за належністю (зворот а.с. 17).

15.02.2025 до адвоката від в.о. завідувача Полтавського обласного нотаріального архіву Т.Вербецької надійшов лист №354/01-15 від 15.02.2025 відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено, що відповідно до абз. 5, 6 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» Полтавський обласний державний нотаріальний архів не має можливості надати запитувану інформацію (зворот а.с. 11).

Представник позивача у позовній заяві зазначає, що самостійно отримати відомості щодо арешту на все майно та зобов`язати уповноважену особу Кобеляцький ВДВС скасувати (зняти) вказаний арешт неможливо, що й зумовило необхідність звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII, відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом приписів пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У свою чергу, відповідно до приписів статті 55 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на час накладення спірного арешту (надалі - Закон №606-XIV), арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.

Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до приписів статті 38 Закону №606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону №1404-VIII.

Проаналізувати матеріали виконавчого провадження у даному випадку для суду виявилося неможливим з огляду на обставини того, що ні в Автоматизованій системі виконавчого провадження, ні у Кобеляцькому ВДВС відсутні відомості про виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-154, виданого Кобеляцьким райсудом 03.02.2003 щодо стягнення з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Цю обставину підтверджує й сам відповідач у листі від 05.02.2025 №2057 на адвокатський запит ОСОБА_3 (а.с. 35).

У зв`язку з цим суд звертає увагу на приписи пункту 2 розділу ХІ наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями", відповідно до якого строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

За таких обставин суд формулює у цій справі висновок про те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-154, виданого Кобеляцьким райсудом 03.02.2003 щодо стягнення з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 5000 грн станом на даний час є завершеним.

Доказів протилежного суду не надано з боку жодної зі сторін.

Таким чином, державний виконавець при закінченні виконавчого провадження відносно позивача не здійснив передбачених законом дій щодо зняття арешту з його майна, чим допустив протиправну бездіяльність, а тому позов у відповідній частині вимог слід задовольнити.

Частиною четвертою статті 59 чинного Закону №1404-VIII визначено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до частини п`ятої статті 59 Закону №1404-VIII, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (частина друга статті 59 Закону № 1404-VIII).

Таким чином, судове рішення про зняття арешту з майна боржника, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття арешту з такого майна постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Положеннями статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Станом на час судового розгляду цієї справи арешт, накладений на майно позивача, не знятий, продовжує існувати і заборона відчуження майна, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на яку посилається відповідач у своєму листі від 05.02.2025 №2057.

При цьому, як вже встановлено судом, на виконанні у відповідача відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача, а тому суд не вбачає ні фактичних, ні юридичних підстав для продовження існування обтяження та арешту на нерухоме майно позивача.

З огляду на викладене, а також те, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують факт існування законних підстав для триваючого арешту, накладеного на нерухоме майно позивача, тоді як наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає позивачу розпоряджатися своїми правами власника, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справ.

Відтак, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/4331/25 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині не зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Зобов`язати Кобеляцький відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: 1769393, зареєстрований 16.03.2005 Кобеляцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 01.04.2003 Кобеляцького відділу ДВС.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Кобеляцький відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (; вул. Сонячна, 6, м. Кобеляки, Полтавський район, Полтавська область, 39200).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун