Справа № 398/2006/25
Суддя: Москалик В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/2006/25
Провадження №: 2-а/398/63/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" квітня 2025 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Москалик В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні у залі суду в м. Олександрія адміністративний позов ОСОБА_1 , до Олександрійського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якої просить визнати протиправною та скасувати постанову від 01.04.2025 серія ЕНА №4402221, складену інспектором поліції Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Мосієнком Дмитром Вікторовичем, про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 425 грн, та закрити провадження у справі.

Позовна заява обґрунтована тим, що 01.04.2025 інспектором Олександрійського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, лейтенантом поліції Мосієнком Дмитром, стосовно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕНА № 4402221 від 01.04.2025.

Вважає дану постанову від 01.04.2025 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Так в постанові від 01.04.2025 зазначено, що 01.04.2025 о 13:50:57 в м. Олександрія вул. Гетьмана Мазепи (Героїв Сталінграда) 25, водій керуючи транспортним засобом не пред`явив на вимогу- працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4.а ПДР - керування ТЗ особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказані обставини не відповідають дійсності.У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними. Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 по справі № 686/11314/17 та від 22.10.2019 по справі № 161/7068/16-а. Зазначає, що факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, в оскаржуваній постанові від 01.04.2025 поліцейським не відображено. Із врахуванням того, що інспектором не доведно, що ним були порушені вимоги ПДР України, то у нього були відсутні підстави для застосування санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП. Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 545/3654/16-а. Зазначає, що він не здійснював руху транспортного засобу, а лише знаходився в ньому, в той час як транспортний засіб був припаркований на узбіччі дороги. Двигун транспортного засобу не був приведений в робочий стан. Саме в цей час до його автомобіля підійшли працівники поліції, які почали вимагати від нього надати їм посвідчення водія реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач повідомив працівникам поліці, в даній ситуації не є водієм транспортному засобу, а тому їх вимоги є незаконними Однак, незважаючи на його твердження, доводи та пояснення, вони з невідомих причин, винесли постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії. Отже, жодних підстав для перевірки документів працівниками поліції у позивача не було. На місці складення постанови від 01.04.2025, поліцейські (на вимгу позивача) не надали жодних доказів того, що він керував транспортним засобом чи того, що транспортний засіб взагалі рухався. Крім цього, на місці складення постанови від 01.04.2025, позивач категорично заявляв поліцейським, про необхідність подання низки клопотань, необхідних для його захисту, що було свідомо проігноровано ними. Вказане, свідчить про неналежний розгляд поліцейськими справи про адміністративне правопорушення. Зазначає, що є законослухняним громадянином, жодного разу не порушував законодавства України, не притягувався до будь-якої відповідальності. Таким чином зазначає суду, що свою вину у інкримінованому правопорушенні категорично заперечує та не визнає і вважає, що постанова від 01.04.2025 має бути скасована. Також зазначає, що поліцейський розглянувши справу біля транспортного засобу не дав можливості позивачеві скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Принцип презумпції невинуватості, який підлягає застосуванню справах про адміністративні правопорушення, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної винуватості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, можна дійти висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а отже постанова від 1.04.2025 підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, вважає, що винесена інспектором Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Мосієнком Дмитром Вікторовичем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 01.04.2025 серія ЕНА №4402221 є протиправною, з огляду на що підлягає скасуванню у судовому порядку.

Ухвалою суду від 10.04.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.04.2025 від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи диску з відеозаписами, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 262 КАС України).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Встановлено, що 01.04.2025 інспектор Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Мосієнко Дмитро Вікторович стосовно ОСОБА_1 виніс постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4402221.

Відповідно до вказаної постанови, 01.04.2025 зазначено, що 01.04.2025 о 13:50:57 в м. Олександрія вул.Гетьмана Мазепи (Героїв Сталінграда) 25, водій керуючи транспортним засобом не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4.а ПДР - керування ТЗ особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

За приписами ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.31.4.3.а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП забороняється керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з пунктом 2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Частиною 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Статтею 251 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

З доводів, зазначених представником позивачем у позовній заяві, позивач категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом, вказуючи на відсутність його вини.

Згідно з дослідженого судом диску з відеозаписами, який було надано суду Олександрійським РВП ГУНП в Кіровоградській області, зафіксовано, як працівники поліції на службовому автомобілі їдуть по трасі, після розвороту назад поліцейські під`їхали до автомобіля, який був припаркований на узбіччі, працівники поліції підійшли до автомобіля, з боку водія з сиділа особа, яка встановлена працівниками поліції як ОСОБА_1 . На питання особи про причину огляду, працівник поліції повідомив, що на лобовому склі автомобіля тріщини, на відео цей факт не було зафіксовано

Відповідно до п.8.9 б ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; гучномовного пристрою; спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

При цьому, на досліджених відеозаписах не зафіксовано факт здійснення працівниками поліції вимоги до ОСОБА_1 про зупинку транспортного в передбачений п. 8.9 Правил спосіб, що охоплюються поняттям «вимога про зупинку транспортного засобу поліцейським», оскільки транспортний засіб стояв припаркований і не здійснював рух.

Натомість, на відеозаписах зафіксовано, що працівники поліції, під`їхавши до автомобіля, який був припаркований, підійшли до ОСОБА_1 , який в цей час сидів в автомобілі з боку водія, та повідомили останнього, що в нього тріщина на лобовому склі.

Згідно з чинним законодавством є такі законні підстави для зупинки транспортного засобу:

- на підставі ст. 35 Закону «Про національну поліцію» при наявності порушень ПДР;

- на блокпосту відповідно до постанов КМУ від 29.12.2021 № 1455 та 29.12.2021 № 1456 без наявності порушень ПДР.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний перелік можливих підстав для зупинення транспортного засобу. Відповідно поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху: 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

ОСОБА_1 на місці складання протоколу заперечив факт керування транспортним засобом, однак працівниками поліції наполягали, що вони бачили, що останній керував транспортним засобом ів зазначсений факт зафіксований відеореєстратором. Разом з тим, факт керування позивачем транспортним засобом та порушення ПДР України, зокрема, керування транспортним засобом з тріщиною на лобовому склі, не доведено належними і допустимими доказами.

У постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, постановив, що поліцейський не має права вимагати у водія посвідчення, якщо у нього немає доказів про правопорушення. Оскільки патрульний не задокументував і не довів факт порушення ПДР, Верховний Суд вважає вимогу щодо пред`явлення водієм посвідчення неправомірною.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 КУпАП України (ч. 2 ст. 251 КУпАП України).

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

До цього ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов переконання про відсутність законних підстав для вимоги поліцейських до позивача щодо пред`явлення документів, оскільки матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також вчинення ним будь-яких порушень ПДР.

Поліцейський як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, дійшов висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за який його притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

За правилами п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 5, 10, 77, 139, 205, 242-246, 268, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Олександрійського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4402221 від 01.04.2025, складену інспектором Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Мосієнком Дмитром Вікторовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн, скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Олександрійський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, , адреса місцезнаходження: м.Олександрія Кіровоградської області, вул.6-го Грудня, 49.

Суддя Вікторія МОСКАЛИК