Справа № 420/4937/25
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4937/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості з пенсійних виплат на виконання рішень суду по справам № 540/1990/20, № 420/12073/23, № 420/15933/24;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 шляхом перерахування на його банківський рахунок в АТ «Сенс Банк» IBAN № НОМЕР_1 168161,06 грн компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості з пенсійних виплат на виконання рішень суду по справам № 540/1990/20, № 420/12073/23, № 420/15933/24, станом на 01.02.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішень Херсонського окружного адміністративного суду у справах №540/1990/20, № 420/12073/23, № 420/15933/24 відповідачем були проведені перерахунки пенсії. В результаті цих перерахунків виникла заборгованість відповідача з пенсійних виплат у сумі 190685,59 грн за період з 01.01.2018 по 31.12.2020, у сумі 34716,12 грн за період з 13.04.2023 по 30.11.2023, у сумі 92765,12 грн за період з 01.07.2021 по 30.09.2024. Ці суми позивачу не виплачені та включені до реєстру судових рішень, виплата по яких здійснюється за кошти Державного бюджету України. Враховуючи незначні щорічні виділення бюджетних коштів на ці цілі, очікуваний термін виплати цих коштів невідомий. На запит позивача відповідач повідомив, що ним виконано рішення суду в спосіб та в межах повноважень, які передбачені чинним законодавством України. Тобто, сплачувати компенсацію відповідач відмовився.

Вказані дії відповідача щодо відмови нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості з пенсійних виплат на виконання рішень суду є протиправними та такими, що порушують права позивача, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.02.2025 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.03.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Заборгованість у сумі 190685,59 грн за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 (по місяць відпрацювання рішення суду) включено до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України.

Заборгованість у сумі 34716,12 грн за період з 13.04.2023 по 30.11.2023 (по місяць відпрацювання рішення суду) включено до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України.

Заборгованість у сумі 92765,12 грн за період з 01.07.2021 по 30.09.2024 (по місяць відпрацювання рішення суду) включено до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України.

Виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України, визначеними судом боржниками, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Пенсійним фондом України розподіляються виділенні кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду територіальним органам з урахуванням дати набрання ними законної сили в цілому по Україні.

Виплату коштів, обчислених на виконання рішень судів, буде здійснено у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Іншого порядку виплати заборгованостей з пенсій, що фінансуються з державного бюджету, на виконання судових рішень не визначено.

Фактично за рахунок коштів Державного бюджету України на сьогодні погашено заборгованість по рішенням суду, з урахуванням черговості набрання ними законної сили по 19.11.2020.

Суми пенсійних виплат, нараховані на виконання рішення суду, можуть бути виплачені лише в межах затверджених бюджетних призначень, а на даний час необхідні для цього кошти, відсутні.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем 11.03.2025 подано відповідь на відзив.

Згідно із частиною 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Подана позивачем відповідь на відзив судом не розглядається, оскільки згідно із частиною 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Херсонській області та отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ОСОБА_1 заборгованість з квітня 2023 року по листопад 2023 року становить 34716,12 грн.

Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ОСОБА_1 заборгованість з липня 2021 року по вересень 2024 року становить 92765,12 грн.

Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ОСОБА_1 заборгованість з січня 2018 року по грудень 2020 року становить 190685,59 грн.

Заборгованість у сумі 190685,59 грн за період з 01.01.2018 по 31.12.2020, заборгованість у сумі 34716,12 грн за період з 13.04.2023 по 30.11.2023, заборгованість у сумі 92765,12 грн за період з 01.07.2021 по 30.09.2024 включено до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України.

Не погоджуючись із тим, що відповідачем не виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості з пенсійних виплат на виконання рішень суду по справам № 540/1990/20, № 420/12073/23, № 420/15933/24, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ).

Стаття 1 Закону № 2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами ст. 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-ІІІ).

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Судом встановлено, що заборгованість у сумі 190685,59 грн за період з 01.01.2018 по 31.12.2020, заборгованість у сумі 34716,12 грн за період з 13.04.2023 по 30.11.2023, заборгованість у сумі 92765,12 грн за період з 01.07.2021 по 30.09.2024 включено до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України.

З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що основною умовою для виплати компенсації, передбаченої Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

З іншого боку, законодавець пов`язав виплату компенсації із виплатою заборгованості по доходу, тобто і компенсація, і заборгованість по доходу провадиться в одному місяці.

Проте, відповідачем не здійснено виплату спірної заборгованості позивачу, а відтак доводи позивача є необґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідачем в повній мірі доведено правомірність своїх дій, що вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи позовної заяви спростовуються встановленими у справі обставинами.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний