Справа № 520/172/25
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 квітня 2025 року

м. Київ

справа №520/172/25

адміністративне провадження № К/990/13436/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до судді Харківського апеляційного суду Люшні Анатолія Івановича про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до судді Харківського апеляційного суду Люшні Анатолія Івановича (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення судді Харківського апеляційного суду Люшні Анатолія Івановича яким порушено законні права позивача, гарантовані статтею 29 Конституції України та статті 5 Європейської Конвенції з прав людини - право на свободу та недоторканність особистості.

- призначити розмір відшкодування за фактом незаконного перебування позивачем в місцях позбавлення волі без законного судового рішення в Харківській ВК-43 в період з 15.12.2015 року до 01.01.2018 - тобто з моменту набрання чинності Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 до фактичного звільнення позивача від кримінальної відповідальності та кінця строку відбування покарання: за еквівалентом згідно Європейських стандартів визначення сатисфакції - 730 днів позбавлення волі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі № 520/172/25.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати до суду для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання документу про сплату судового збору в розмірі 3 028 грн, уточнену апеляційну скаргу із зазначенням ім`я та по батькові відповідача, його місце проживання чи перебування та копії апеляційної скарги відповідачу.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху скаржник отримав 05.02.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Водночас станом на 18.02.2025 вимоги ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 апелянтом не виконано.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 повернуто заявнику.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Загороднюка А.Г. (наказ від 08.04.2025 № 1014/0/6-25), питання щодо відкриття касаційного провадження вирішується колегією суддів у перший робочий день по виходу судді з відпустки.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Право на апеляційне оскарження реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.

Умовою прийнятності апеляційної скарги до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 296 КАС України, а також дотриманні термінів її подачі, обов`язковому поданні переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, в тому числі і в частині сплати судового збору та, у разі пропуску строку на апеляційне оскарження, подання відповідного клопотання про його поновлення.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81): «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Статтею 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу (частина друга).

Положеннями статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Таким чином процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, яка в силу положень частини другої статті 298 КАС України, підлягає застосуванню до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, апеляційна скарга повертається з підстав, передбачених частиною другою статті 298 КАС України, при настанні двох взаємопов`язаних умов: 1) неусунення недоліків, на які вказав суд; 2) закінчення установленого судом строку.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.02.2025 апеляційну скаргу залишено без руху.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції виходив з того, що пункт 17 статті 5 Закону України "Про судовий збір", передбачає, що від сплати судового збору звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до ст. 537 КПК України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

При цьому, суд апеляційної інстанції підкреслив, що обов`язковою умовою для звільнення від сплати судового збору згідно п.17 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" є наявність доказів відсутності на особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору. Водночас, доказів, які б свідчили про відсутність на особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору апелянтом не надано, що унеможливило застосування положень п.17 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Крім того, апеляційна скарга не відповідала вимогам п.4 ч. 2 ст. 296 та п. 2 ч. 5 ст. 296 КАС України, а саме в апеляційній скарзі не зазначено прізвище, ім`я та по батькові відповідача, його місце проживання чи перебування та не додано копію апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів відповідачу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025 апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі №520/172/25 повернуто заявнику.

Повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не виконано вимоги ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 про залишення апеляційної скарги без руху.

У встановлений судом процесуальний строк, а також станом на день постановлення ухвали від 18.02.2024 недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги скаржнику.

Зі змісту касаційної скарги слідує, що скаржник фактично не погоджується із підставами залишення його апеляційної скарги без руху в частині необхідності сплати судового збору та не задоволення судом апеляційної інстанції клопотання ОСОБА_1 про звільнення від його сплати на підставі пункт 17 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір". При цьому, із вказаних доводів не слідує, що ОСОБА_1 мав намір виконувати ухвалу суду апеляційної інстанції про залишення його апеляційної скарги без руху та сплатити судовий збір, оскільки уважав, що суд цієї інстанції мав задовольнити подане ним клопотання.

Суд апеляційної інстанції розглянув клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, оцінивши подані ним докази дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки перелік пільг, визначених у пункті 17 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а саме позбавлення волі позивача, не є безумовною обставиною, що звільняє від сплати судового збору, оскільки обов`язковою умовою такого звільнення є розгляд справ, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 КПК України та наявність доказів відсутності на особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору. Проте, предметом позову не є питання, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 КПК України, доказів, які б свідчили про відсутність на особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору апелянтом не надано, що унеможливлює застосування положень пункту 17 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

У цьому контексті колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що Верховний Суд у постанові від 11.03.2021 у справі № 675/1350/20 застосував подібний підхід щодо означеного питання про звільнення від сплати судового на підставі пункту 17 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

При цьому, суд апеляційної інстанції надав практичну можливість ОСОБА_1 усунути недоліки апеляційної скарги шляхом сплати судового збору чи надати докази відсутності на особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Водночас статтею 44 КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Отже, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав не усунення недоліків скарги, вірно застосував положення статті 298 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

У цій справі Суд також враховує, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Судді Харківського апеляційного суду Люшні Анатолія Івановича про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов