Справа № 569/5812/25
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5812/25
УХВАЛА

28 квітня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Кучиної Н.Г., розглянувши заяву представника позивача адвоката Кузьменюк-Волошиної Н.М. про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/5812/25 від 25 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу відповідно до ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23 квітня 2025 року представник позивача адвокат Кузьменюк-Волошина Н.М. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову, а саме:

- зупинити стягнення з ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 18 листопада 1997 року, у виконавчому провадженні № 77705945 від 04.04.2025 року, що здійснюється Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі постанови № 4/260 від 16.01.2025 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 16 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було складено постанову № 4/260 відносно ОСОБА_1 про накладення штрафу відповідно до ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Предметом спору є постанова № 4/260 про накладення штрафу відповідно до ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

04 квітня 2025 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Булан Катериною Миколаївною, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77705945, зокрема: про стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 17 000 гри на користь держави.

З огляду на викладене, вважають за необхідне клопотати перед судом шодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення боргу відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження № 77705945 від 04.04.2025 року.

Заява передана на розгляд судді 23 квітня 2025 року.

24 - 25 квітня 2025 року головуючий суддя перебувала у відрядженні.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 р. у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позовує дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Такожважливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на метіне зловживаннясвоїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову відповідає обставинам справи та, водночас, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті і спрямований лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

Суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки носить тимчасовий характер і зберігає свою дію до вирішення судом спору по суті.

За таких обставин суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав або інтересів позивача, а тому заяву про забезпечення позову належить задовольнити.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.150-158, 248, 256, 293-295 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача адвоката Кузьменюк-Волошиної Н.М. про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 18 листопада 1997 року, у виконавчому провадженні № 77705945 від 04.04.2025 року, що здійснюється Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі постанови № 4/260 від 16.01.2025 року.

Ухвалу для виконання направити до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (33000, м. Рівне, вул. Замкова, 22А) для виконання.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом відповідно до ч.3 ст.156 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Кучина