Справа № 160/13720/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа №160/13720/24

адміністративне провадження № К/990/14960/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Єзерова А.А. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року

у справі №160/13720/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії від 09 лютого 2024 року №37 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: з 11 серпня 1994 року по день її звільнення - 15 січня 2024 року на посаді медичної сестри, в тому числі зарахувавши до страхового та спеціального стажу період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2000 року згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02 грудня 1992 року, та призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02 лютого 2024 року і виплатити виниклу заборгованість.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії від 09 лютого 2024 року №37 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: з 11 серпня 1994 року по день її звільнення - 15 січня 2024 року на посаді медичної сестри, в тому числі зарахувавши до страхового та спеціального стажу період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2000 року згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02 грудня 1992 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 02 лютого 2024 року та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду 10 березня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі №160/13720/24.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - скаржник, відповідач) 09 квітня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося через систему ЄСІТС «Електронний суд» з касаційною скаргою до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою судом з`ясовані такі обставини.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 07 листопада 2024 року звернулося до Сьомого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишено без руху на підставі статті 296 КАС України, у зв`язку з несплатою судового збору, ненаправленням копії апеляційної скарги позивачу; статті 298 КАС України, оскільки апеляційну скаргу подано з пропуском процесуального строку і особа, яка її подала не ставить питання про поновлення цього строку, та встановлено десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для надання до суду документа про сплату судового збору.

19 листопада 2024 року на виконання вимог вищевказаної ухвали Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області через підсистему ЄСІСТ «Електронний суд» подано клопотання про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції №4176 від 06 листопада 2024 року на суму 1453,44 грн.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повернуто особі, яка її подала, оскільки недоліки апеляційної скарги не були усунуті у визначений судом строк.

Електронний примірник цієї ухвали Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області отримало через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 22 листопада 2024 року о 17:51 год.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вдруге 10 лютого 2025 року звернулося з апеляційною скаргою та заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку відповідач зазначав, що він вже звертався з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у цій справі, однак скарга була повернута ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року. Користуючись правом на повторне звернення до суду, скаржник звернувся з цією апеляційною скаргою повторно та просив поновити пропущений строк звернення до суду задля забезпечення апеляційного перегляду справи. Також, просив врахувати той факт, що у цій ситуації Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області діяло швидко та відповідно до ситуації, без невиправданих зволікань. Окрім того, введення воєнного стану в Україні є поважною підставою для поновлення строку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишено без руху на підставі статті 296 КАС України, оскільки до апеляційної скарги не надано доказів направлення цієї копії скарги позивачу; статті 298 КАС України, оскільки наведені у заяві про поновлення строку підстави визнані судом неповажними та встановлено десятиденний термін з моменту отримання копії ухвали для надання обґрунтованої заяви про поновлення строку та доказів направлення апеляційної скарги позивачу.

Згідно довідки про доставку електронного листа, сформованої в автоматизованій системі діловодства спеціалізованого суду, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху доставлено до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 19 лютого 2025 року о 02:54 год.

На виконання вимог ухвали суду Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало до суду апеляційної інстанції доказ надіслання позивачу листом з описом вкладення копії апеляційної скарги з доданими до неї документами, а також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначав те, що 07 листопада 2024 року він вже звертався з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, однак скарга була повернута ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року. Користуючись правом на повторне звернення до суду, скаржник звернувся з цією апеляційною скаргою повторно та просив поновити пропущений строк звернення до суду задля забезпечення апеляційного перегляду справи. Також, просив врахувати той факт, що у цій ситуації відповідач діяв швидко та відповідно до ситуації, без невиправданих зволікань. Окрім того, введення воєнного станову в Україні суттєво вплинуло на можливість дотримання процесуального строку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі №160/13720/24.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку та відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд виходив з того, що як у заяві про поновлення строку, поданій разом з апеляційною скаргою, так і в заяві про поновлення пропущеного строку, поданій на виконання вимог ухвали суду, скаржником не надано обґрунтованих пояснень та належних доказів щодо неможливості повторного звернення з апеляційною скаргою невідкладно після отримання копії ухвали про повернення первісної апеляційної скарги. В даному випадку, реалізація права на повторне звернення з апеляційною скаргою відбулась після спливу більше двох з половиною місяців з моменту отримання копії ухвали про повернення первісної апеляційної скарги. Суд вважав, що двомісячний проміжок часу між поверненням апеляційної скарги та повторним зверненням зі скаргою не свідчить про реалізацію Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області права на повторне звернення без зайвих зволікань.

Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи наведене, за результатами оцінки зазначених у надісланій на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстав суддя-доповідач може визнати їх поважними та відкрити апеляційне провадження або визнати такі підстави неповажними, у зв`язку з чим відмовити у відкритті апеляційного провадження на підставі частини третьою статті 298 КАС України.

Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції ухвалою від 17 лютого 2025 року надавав відповідачу достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги щодо надання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням поважності підстав пропуску такого строку.

Крім того, доводи касаційної скарги щодо встановлення судом апеляційної інстанції неправомірних обмежень у реалізації відповідачем права на апеляційне оскарження судового рішення не спростовують вищенаведених висновків про очевидне правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Згідно до положень пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Важливість дотримання строків звернення з касаційною скаргою також зумовлена й тим, що у контексті концепції справедливого судового розгляду особливу цінність має принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення тільки з метою повторного слухання справи та ухвалення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий, тільки коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.

Суд наголошує, що поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Варто зазначити, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зазначає, що ним дотримано розумний строк при зверненні з апеляційною скаргою вдруге. Разом з тим, при зверненні зі скаргою вдруге відповідач подав документ про сплату судового збору, що свідчить про відсутність з боку суб`єкта владних повноважень зловживань та добросовісне виконання свого права на апеляційне оскарження. Поважність підстав пропуску строку відповідач також пов`язує з введенням воєнного стану в Україні, що, на його думку, може бути самостійною підставою для поновлення процесуального строку.

Так, у постанові від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21 Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

До того ж, Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21 дійшов висновку, що невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Таким чином, враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає обґрунтованими мотиви суду апеляційної інстанції якими він керувався постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, з огляду на те, що оскільки у заяві про поновлення строку скаржник не обґрунтував обставин, що вплинули на можливість дотримання процесуального строку при зверненні зі скаргою вперше, а також обставини, які перешкоджали йому протягом значного проміжку часу, тобто з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги до фактичного звернення з апеляційною скаргою вдруге, звернутися до суду з належно оформленою апеляційною скаргою. При цьому касаційна скарга таких доводів також не містить.

Надаючи оцінку доводам Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Суд зазначає, що питання поновлення процесуального строку, у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Тобто, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути обґрунтованою підставою для поновлення строку.

Колегія суддів звертає увагу, що у касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не зазначає обставини, які вплинули на можливість дотримання процесуального строку, у причинно-наслідковому зв`язку з запровадженим воєнним станом.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги щодо сплати судового збору, оскільки сплата судового збору є складовою доступу до суду та свідчить лише про намір оскаржити судове рішення та жодним чином не може підтверджувати поважність підстав пропуску строку.

У такому випадку, суд апеляційної інстанції встановивши, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося з апеляційною скаргою без дотримання вимог процесуального закону щодо строку для апеляційного оскарження, та у заяві про поновлення строку не навело поважних підстав пропуску такого строку, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів зауважує, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм матеріального і процесуального права не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою необхідно відмовити.

Аналогічна позиція щодо визнання касаційної скарги необґрунтованою висловлена Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 12 травня 2022 року у справі №160/7155/21, від 25 жовтня 2022 року у справі №300/4946/21.

Керуючись статтями 169, 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №160/13720/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді А.А. Єзеров

С.М. Чиркін