Справа № 140/3261/25
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3261/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Димарчук Т.М., одержавши позовну заяву ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луцької міської ради про:

визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення компенсаційної виплати за рахунок місцевого бюджету на особистий рахунок у Державному комунальному підприємстві Луцьктепло оплати за послугу з централізованого надання гарячої води, що призвело до утворення заборгованості через несплату нарахованих витрат, як громадянину, якому відповідно до законодавства було призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у разі відсутності квартирних приладів обліку гарячої води, що перевищило соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування від 06.08.2014 №409 з травня 2019 по квітень 2022 року;

зобов`язання відповідача відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 перерахувати суму в розмірі 7 658,94 грн на особовий рахунок позивача у Державному комунальному підприємстві Луцьктепло, як компенсацію за нараховану за централізоване надання гарячої води, як перевищення соціального нормативу, встановленого для громадян, яким відповідно до законодавства призначено субсидію;

стягнення з Луцької міської ради за рахунок місцевого бюджету 3000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (із зазначенням способу їх усунення) десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви у спосіб подання (надіслання) до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій вказати інші підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин пропуску цього строку, або ж уточнити позовні вимоги з урахуванням строку звернення до суду; документу про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн за подання позову та надати суду оригінал платіжного документа або надати докази звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Копію вказаної ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.04.2025 позивач одержав 13.04.2025, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №077.

22.04.2025 до суду надійшла заява, у якій позивач просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він є пенсіонером, ніде не працевлаштований, а розмір пенсії є незначним. Також позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду у якій вказав, що шестимісячний строк звернення до суду необхідно рахувати з 04.05.2023, оскільки саме з цієї дати Луцька міська рада листом від 04.05.2023 не здійснила будь-яких дій стосовно його звернення про перерахунок коштів до ДКП «Луцьктепло» на його особовий рахунок. На обгрунтування поважності причин пропуску звернення до суду посилається на те, що звертався до судів для вирішення даного питання, однак його заяви були повернуті без розгляду, що не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду з такими ж позовними вимогами. Окрім того, ОСОБА_1 з метою отримання безоплатної вторинної правничої допомоги звернувся до Центру надання безоплатної правничої допомоги. Після видачі доручення адвокату Носкову О.М., останнім було підготовлено позовну заяву для звернення до суду.

З наведених підстав просить звільнити його від сплати судового збору та поновити пропущений строк звернення до суду.

Позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу без розгляду з таких мотивів та підстав.

За приписами частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України Про судовий збір від 08.07. 2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік від 19.11.2024 №4059-ІХ установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень.

Як слідує із тексту позовної заяви, позивачем заявлено пов`язані позовні вимоги немайнового характеру. Відтак, за подання даного позову необхідно було сплатити судовий збір у 1211,20 грн (тобто, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте, в порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України, до позовної заяви ОСОБА_1 не додано документ про сплату судового збору за подання позову або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас у клопотанні від 22.04.2025 ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він є пенсіонером, ніде не працевлаштований, а розмір пенсії є незначним.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору до задоволення не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Ця норма кореспондується з приписами статті 8 Закону України Про судовий збір, згідно з частиною першою якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, при цьому визначальною підставою для прийняття судом такого рішення є майновий стан сторони.

У розумінні приписів статті 8 Закону України Про судовий збір відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин, що обумовлюють відсутність можливості сплатити судовий збір як на теперішній час, так і в майбутньому.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим суд звертає увагу, що при вирішенні питання щодо звільнення, розстрочення, відстрочення сплати позивачем судового збору при поданні позовної заяви позивачем слід застосовувати норми КАС України, які є визначальними в даному випадку, тобто майновий стан. При цьому положення Закону України Про судовий збір додатково визначають умови, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору або їй може бути відстрочено чи розстрочено сплату судового збору.

З врахуванням наведених норм права, підставою для звільнення від сплати судового збору в межах даних спірних правовідносин є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 133 КАС України, статтею 8 Закону №3674-VI повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Водночас, суд зазначає, що Законом №3674-VI чітко визначено, як одну з умов відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зокрема, доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Для звільнення від такої сплати позивач має довести існування фінансових труднощів та такий майновий стан, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

На підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання до матеріалів позовної заяви позивачем долучено довідку про доходи №172107, в якій вказано відомості про пенсію за період з серпня 2024 року по січень 2025.

Разом з тим, вказана довідка не є належним підтвердженням того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, оскільки із наведених у ній даних неможливо встановити, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік (з 01.01.2024 по 31.12.2024), тому за таких обставин відсутні достатні підстави для звільнення від сплати судового збору. Окрім того, якщо позивач щомісячно отримував пенсію у розмірі 3717, 22 грн (тобто за 12 місяців 44808, 64 грн), то розмір судового збору (1211, 20 грн) не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача (2230, 33 грн).

Відтак надані позивачем докази не є належним підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Щодо строків звернення до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачу було відомо про порушення своїх прав на момент подання заяви №А1387/3 від 07.10.2022 до відповідача. Однак з адміністративний позов подано до суду лише 28.03.2025, тобто після закінчення шестимісячного строку на звернення до суду.

Позивач 22.04.2025 подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якій зазначив, що повернення позовної заяви без розгляду судами не позбавляє його права знову звернутися до суду у порядку встановленому законом. Окрім того, з метою отримання безоплатної вторинної правничої допомоги він звернувся до Центру з надання безоплатної медичної допомоги.

Аналізуючи доводи заяви про поновлення строку звернення до суду, суд враховує наступне.

Право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів передбачено конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд звертає увагу, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернуся до суду з пропуском строку звернення більш ніж на два роки, тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ч.2 ст.122 КАС України.

Наведені позивачем причини пропущення строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду.

При цьому, звернення позивача до Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації своїх прав і ця дата жодним чином не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду та не є поважною причиною пропуску такого строку.

Додатково, суд звертає увагу при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії, суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі Пономарьов проти України Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

З урахуванням наведеного, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 02.04.2025 про залишення позовної заяви без руху (зокрема, не подав документ про сплату судового збору в розмірі 1211, 20 грн, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а причини вказані у заяві про поновлення строку, суд визнав неповажними), тому вказану позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу без розгляду.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої, частинами п`ятою - восьмою статті 169, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами, а копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.М. Димарчук