Справа № 317/650/25
Суддя: Ткаченко М. О.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/650/25
Провадження № 2-а/317/13/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ткаченко М.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коноваленка Олександра Юрійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коноваленка Олександра Юрійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), третя особа: Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (далі Запорізький ВДВС), про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.01.2025 державним виконавцем Запорізького ВДВС було відкрито виконавче провадження за №77025923 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після звернення 30.01.2025 до Запорізького ВДВС позивач дізнався, що відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення від 09.10.2024 року за №204-24п та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в розмірі 17000 грн. Вказаний штраф подвоєно з підстав несплати цього штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання оскаржуваної постанови законної сили. З тексту оскаржуваної постанови також вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку по повістці до установи відповідача об 08 год 00 хв 22 липня 2024 року. Вказана повістка начебто видана позивачу - 19.07.2024 року. В оскаржуваній постанові зазначено недостовірні дані, відносно позивача, а саме дату народження вказано « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а позивач народився - «19 вересня 1988 року», що вказує на недостовірні дані в оскаржуваній постанові. Також, в оскаржуваній постанові йдеться про складання відносно нього протоколу від 05.10.2024 року за №204/24.

Отже, позивача відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №204-24п від 09.10.2024 року, було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач не погоджується із вказаною постановою з підстав вказаних в ній недостовірних/неправдивих даних.

Так, у позивача перевіряли на мобільному блокпосту військово-облікові документи в липні 2024 року. Проте жодних повісток позивачу не виписувалося з липня 2024 року. Також позивач не відмовлявся від отримання повісток

У жовтні 2024 року позивача було зупинено працівниками поліції та повідомлено, що він перебуває у розшуку, після чого позивача було доставлено до місця «фільтрації осіб в розшуку» за адресою: АДРЕСА_1 . У ході розмови було встановлено, що відомості про розшук позивача внесено помилково та він може бути вільним.

Жодного протоколу відносно нього не складалося, письмових пояснень ним не надавалось, від підписів в будь-якому протоколі позивач не відмовлявся в зв`язку з відсутністю такої пропозиції

Крім того, позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено про виклик (навіть таку спробу) позивача на розгляд даної постанови, не вказано жодним чином про ознайомлення позивача з даною постановою, або її направлення засобами поштового чи будь-якого іншого зв?язку позивачу.

Вказує, що оскаржувана постанова прийнята до виконання в поза передбаченим законом тримісячний строк, адже остання набрала законної сили за відомостями відповідача - 19 жовтня 2024 року, а на виконання передана аж 29 січня 2025 року, тобто зі спливом тримісячного строку.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачу, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручена повістка (повідомлення) не пізніше як за три доби до дня розгляду справи, як це передбачено ст. 277-2 КУпАП.

Розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення відбувся 09.10.2024 року без повідомлення ОСОБА_1 та у його відсутність, а отже відповідачем не надано позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, зокрема знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати клопотання, користуватися юридичною допомогою.

Будь-яких належних доказів виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 (наявність повістки, доказ її отримання, відеозапис відмови від її отримання тощо) матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить поновити строк на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №204-24п від 09.10.2024, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №204-24п від 09.10.2024, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, стягнути з відповідача всі судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи.

Ухвалою суду від 07.02.2025 року клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено, відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. 268272, 286 КАС України, клопотання представника позивача про витребування задоволено.

Ухвалою суду від 21.03.2025 витребувано повторно від ІНФОРМАЦІЯ_1 докази зазначені у клопотанні представника позивача.

02.04.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із витребуваними документами. В матеріалах доданих до відзиву відповідачем долучено витребувані ухвалою суду документи.

10.04.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено про пропуск відповідачем строку на подання відзиву.

24.04.2025 від відповідача надійшло клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 (для підтвердження обставини вручення повістки ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 (для підтвердження обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення №204/24 від 05.10.2024).

У судове засідання третя особа - Запорізький ВДВС, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, представника не направило, що з урахуванням думки учасників справи, не є перешкодою для розгляду справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що у липні 2024 року під час його зупинки на блок-посту у нього перевіряли військово-облікові документи, жодних повісток він не отримував та нічого не підписував. У жовтні 2024 року його було зупинено працівниками поліції та повідомлено, що він перебуває у розшуку, після чого доставлено до місця «фільтрації осіб в розшуку» за адресою: АДРЕСА_1 . Там він повідомив, що не отримував жодних повісток про його виклик у ТЦК та СП та просив надати час для отримання правової консультації, після чого вийшов із приміщення. Після того, як він повернувся, посадові особи, які там перебували, повідомили його, що він може бути вільним, оскільки у такому випадку у них є два понятих, і все буде вирішено без його участі. Разом із тим, позивач зазначив, що у приміщенні окрім посадових осіб не було інших людей .які могли бути свідками.

Представник позивача підтримав позовні вимоги із заявлених у них підстав та додатково зазначив, що жодної відеофіксації вручення повістки не здійснювалося, позивач нічого не підписував, підпис на корінці не належить позивачу.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що факт вручення повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджено розпискою №306 СБП, яка отримана позивачем 19.07.2024. Будь яких доказів поважності причин з яких позивач не зміг з`явитись за викликом 22.07.2024 він не надав. Протокол про адміністративне правопорушення було складено у відповідності до вимог закону, за участю двох свідків, оскільки позивач відмовився від підпису протоколу, в поясненнях була відображена позиція позивача щодо причин його неявки до РТЦК.

У судовому засіданні було постановлено ухвалу про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву на підставі ч. 2 ст. 204 КАС у зв`язку із пропуском строку на подання відзиву та відсутністю поважних причин для його поновлення. Крім того, з підстави пропуску строку та відсутності поважних причин для його поновлення, було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про виклик свідків.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до фото з мобільного застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, позивачу надано відстрочку до 26.07.2025, тип відстрочки бронювання (а.с. 23).

16.11.2016 ОСОБА_1 була видана довідка №237 замість військового квитка (дійсна до одержання військового квитка) видана військовозобов`язаному запаса (а.с. 24).

19.07.2024 ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою визначення призначення на особливий період на 08 год 00 хв 22.07.2024, що підтверджено розпискою №306СБП (а.с. 99).

Відповідно до рапорту солдата Гладких вбачається, що 19.07.2024 о 08 год 00 хв ОСОБА_1 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час вручення повістки про виклик до РТЦК ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки як військовозобов`язаного та відповідальність за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно діючого законодавства (а.с. 99).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №204-24 від 05.10.2024 вбачається, що 22.07.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не з`явився за повісткою (розпорядженням) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період (а.с. 100-разворот а.с. 100).

Відповідно до постанови №204-24п про накладення адміністративного стягнення від 09.10.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян, що становить 17000,00 грн (а.с. 32-34, 101-102).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було направлено листом з рекомендованим повідомленням постанову №204-24п від 09.10.2024, що підтверджується супровідним листом, конверт повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 неврученим із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 103-разворот а.с. 103).

13.01.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 направлено заяву про примусове виконання рішення до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 31)

Відповідно до інформації про виконавче провадження 29.01.2025 відкрито виконавче провадження №77025923 на підставі постанови №204-24п від 09.10.2024 (а.с. 25-28).

29.01.2025 державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77025923 на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №204-24п від 09.10.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 34000,00 грн, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , (а.с. 29-30, 36-37, 39-40).

30.01.2025 ОСОБА_1 надав заяву про визнання його поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій, у якій також просив скоригувати його дату народження (а.с. 41).

ОСОБА_1 сплатив стягнення за ВП №77025923 з виконання виконавчого документу, постанова №204-24п від 09.10.2024 у розмірі 38016,12 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №558 від 30.01.2025 (а.с. 38).

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина третя статті 210-1 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частина 1 ст. 210-1 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП).

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560.

Відповідно до п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Пунктом 40 Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;.

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. Належним підтвердженням отримання повістки особисто є або особистий підпис про отримання повістки або відеозапис вручення повістки чи відмови резервіста від отримання повістки.

В матеріалах справи є особиста розписка ОСОБА_1 про отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою визначення призначення на особливий період на 08 годину 22.07.2024 року.

Заперечення позивача щодо належності йому підпису на розписці не можуть бути прийняті судом за відсутності належних та допустимих доказів а також відповідних клопотань позивача.

Посилання на відсутність відеозапису не свідчать про порушення процедури вручення повістки, яке могло б вплинути на правомірність притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 210-1 КУпАП.

Доводи представника позивача про складення протоколу за відсутності позивача є сумнівними, оскільки під час судового розгляду справи позивач повідомив, що 05.10.2024 був присутній під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, факт відмови від пояснень та підписання протоколу зафіксовано у присутності двох свідків, а також у протоколі відображена позиція позивача про не отримування ним повістки, висловлена також і під час розгляду цієї справи.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (частина перша).

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (частина друга).

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу (частина третя).

Згідно з частиною п`ятою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Таким чином, будучи наділеним правом відразу винести постанову відповідач мав право взагалі не складати протокол №204/24 про адміністративне правопорушення, а склавши такий 05 жовтня 2024 року жодним чином не порушив вимог законодавства. Отже складення протоколу №204/24 по даній справі є додатковою гарантією прав позивача ОСОБА_1 , який в присутності двох свідків відмовився підписувати вказаний протокол.

Відповідно до частини п`ятої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 під час винесення 09 жовтня 2024 року постанови №204-24п діяв в межах своїх повноважень та з урахуванням чинного законодавства, а відтак оспорювана постанова №204-24п є правомірною та скасуванню не підлягає.

Щодо доводів позивача про невірне зазначення його дати народження, суд зазначає, що це не впливає на законність винесеної постанови, а є опискою, що було визнано позивачем шляхом надання власної заяви до Запорізького ВДВС із проханням скоригувати його дату народження та подальшою оплатою штрафу у повному обсязі (а.с.14-15).

Отже, відповідачем дотримано процедуру притягнення позивача до відповідальності за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Під час розгляду даної справи позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З урахуванням викладеного, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, а відтак суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати належить віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 255, 268, 269, 286, 288, 293, 294, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коноваленка Олександра Юрійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Ткаченко