Справа № 440/3153/25
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3153/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати протокол/розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №36 від 11.09.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області здійснити перерахунок пенсії з 01.03.2024 в розмірі у відповідності до протоколу 36 від 12.06.2024, з урахуванням висновків суду в Постанові від 26.08.2024 у справі №440/3570/23, за винятком сплачених сум, з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, 29.04.2021 року Позивач звернувся до Відповідача з проханням поновити йому пенсію з 01.06.2010 року та виплатити її на визначений ним банківський рахунок. 11.06.2021 року Відповідач протиправно відмовив у поновленні пенсії. 25.11.2021 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/9878/21 ухвалено - "Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій No 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 25 від 18.05.2021 щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні пенсії за віком. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити ОСОБА_1 з червня 2010 року виплату пенсії за віком, призначену у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 26.08.2024 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі №440/3570/23 вирішено: "Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №36 від 26.09.2022 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії з 01.06.2010, з урахуванням понаднормового стажу 19 років відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", враховуючи обов`язкові автоматичні масові перерахунки пенсії, відповідно до статей 27, 28, 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", від 01.04.2020 №251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році", від 22.02.2021 №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум." 12.06.2024 відповідач змінив розрахунок пенсії позивача. Згідно з протоколом 36 від 12.06.2024 року, пенсія, починаючи з 01.03.2024 року, була розрахована на підставі індивідуально (масово) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму), з пенсійної справи була прибрана позначка про "не підлягають МП, призначено за рішенням суду в твердому розмірі". Середній заробіток склав 10431,34 грн, коефіцієнт стажу 0,392, пенсія з 01.04.2024 по довічно склала 5004 гривні, порівняно з протоколом від 26.09.2022, де пенсія була нарахована в твердому розмірі в 947 гривень. На заяву ОСОБА_1 про добровільне виконання рішення суду відповідач надав лист №186458 від 09.09.2024 року, в якому зазначено, що на виконання рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії, при цьому розмір пенсії, нібито, в зв`язку з виконанням рішення суду, зменшується. Це підтверджується доданим до листа протоколом відповідача №36 від 11.09.2024 року, з якого вбачається що заробіток був неправомірно зменшений і замість 10431,34 грн склав 6450 грн, а коефіцієнт стажу, замість 0,392, склав 0,039. Таким чином, розмір пенсії протиправно зменшився з 5004 грн до 241 грн. Позивач вважає вказані дії протиправними та звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/3153/25; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та є пенсіонером, якому призначена пенсія за віком в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку, передбаченим статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації ІІ категорії.

У зв`язку з виїздом до держави Ізраїль виплата пенсії позивачу припинена з червня 2010 року.

07.05.2021 до ГУ ПФУ в Полтавській області надійшла заява представника позивача від 29.04.2021 про поновлення виплати пенсії, разом із апостильованої особистою заявою позивача про призначення/перерахунок пенсії від 04.03.2021, у якій викладено прохання поновити виплату пенсії з моменту припинення - з червня 2010 року.

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №25 від 18.05.2021 відмовлено позивачу в поновленні виплати пенсії в Україні, оскільки документи надано поштою, відсутня можливість ідентифікувати особу та відсутні документи, що підтверджують факт постійного проживання на території України.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 у справі №440/9878/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 25 від 18.05.2021 щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити ОСОБА_1 з червня 2010 року виплату пенсії за віком, призначену у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 15.07.2022.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 ГУ ПФУ в Полтавській області здійснено поновлення виплати пенсії позивачу з 01.06.2010 та нараховано доплату за період з 01.06.2010 по 30.09.2022, що підтверджується рішенням від 26.09.2022 №36.

Не погоджуючись із поновленням виплати пенсії без нарахування індексації та в розмірі, визначеному не на дату нарахування пенсії до виплати, а на дату припинення виплати пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 440/3570/23 було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

26.08.2024 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі №440/3570/23, було скасовано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі № 440/3570/23. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №36 від 26.09.2022 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії з 01.06.2010, з урахуванням понаднормового стажу 19 років відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", враховуючи обов`язкові автоматичні масові перерахунки пенсії, відповідно до статей 27, 28, 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", від 01.04.2020 №251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році", від 22.02.2021 №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині в позові відмовлено.

Згідно з протоколом 36 від 12.06.2024 року, пенсія, починаючи з 01.03.2024 року, була розрахована на підставі індивідуально (масово) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму), з пенсійної справи була прибрана позначка про "не підлягають МП, призначено за рішенням суду в твердому розмірі". Середній заробіток склав 10431,34 грн, коефіцієнт стажу 0,392, пенсія з 01.04.2024 по довічно склала 5004 гривні, порівняно з протоколом від 26.09.2022, де пенсія була нарахована в твердому розмірі в 947 гривень.

На заяву ОСОБА_1 про добровільне виконання рішення суду відповідач надав лист №186458 від 09.09.2024 року, в якому зазначено, що на виконання рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії, при цьому розмір пенсії, нібито, в зв`язку з виконанням рішення суду, зменшується. Це підтверджується доданим до листа протоколом відповідача №36 від 11.09.2024 року, з якого вбачається що заробіток був неправомірно зменшений і замість 10431,34 грн склав 6450 грн, а коефіцієнт стажу, замість 0,392, склав 0,039. Таким чином, розмір пенсії протиправно зменшився з 5004 грн до 241 грн.

Позивач вважає вказані дії протиправними та звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з абз. 1 ст. 1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Стаття 2 Закону №1788-XII визначає, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058-IV) визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-IV встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

01.01.2004 набрав чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV), згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 якого виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закон №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у ст. 1 цього Закону мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно з абз. 8 ч. 2 ст. 5 Закону №1058-IV, виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

За приписами ст. 28 Закону №1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35, а у жінок - 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №1058-ІV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Тобто, відповідач при розрахунку пенсії повинен враховувати страховий стаж та заробітну плату позивача та прийняти до уваги, що пенсія позивачеві повинна обраховуватись у розмірі, не нижчому рівня прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Згідно зі ст. 4 Закону України Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Абзацом 3 ч. 2 ст. 27 Закону №1058-ІV передбачено, що розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому ч. 1 та 2 ст. 42 цього Закону.

Частиною 1 ст. 28 Закону №1058-ІV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Для пенсій, призначених після 1 січня 2018 року, мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим цієї частини, виплачується після досягнення особою віку 65 років. До досягнення цього віку таким особам може бути призначена державна соціальна допомога на умовах і в порядку, визначених Законом України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Відповідно до п. 4-1 та 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абз. 2 ч. 1 ст. 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначено Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (надалі - Порядок № 124).

При цьому, суд звертає увагу на те, що хоча вказаний Порядок і затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проте, враховуючи п. 1 Порядку №124, його дія поширюється не лише на проведення індексації пенсій у 2019 році, а й на її проведення в наступні роки.

Відповідно до абз. 1 і 2 п. 5 Порядку №124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абз. 1 п. 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Крім того слід зазначити, що з 01.10.2017 відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій розпочато осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі, без звернення пенсіонерів, за матеріалами пенсійних справ.

Отже, перерахунок пенсій здійснюється автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Як видно з протоколом 36 від 06.11.2023 року, незважаючи на позначку, що пенсія призначена в твердому розмірі, середній заробіток склав 9662,23 грн, коефіцієнт стажу 0,392, а пенсія з 14.08.2023 склала 4703 гривні, порівняно з протоколом від 26.09.2022, де пенсія була нарахована в твердому розмірі в 947 гривень.

12.06.2024 відповідач знов змінив розрахунок пенсії позивача. Згідно з протоколом № 6 від 12.06.2024 року, пенсія, починаючи з 01.03.2024 року, була розрахована на підставі індивідуально (масово) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму), з пенсійної справи була прибрана позначка про "не підлягають МП, призначено за рішенням суду в твердому розмірі". Середній заробіток склав 10431,34 грн, коефіцієнт стажу 0,392, пенсія з 01.04.2024 по довічно склала 5004 гривні, порівняно з протоколом від 26.09.2022, де пенсія була нарахована в твердому розмірі в 947 гривень.

Протоколом відповідача №36 від 11.09.2024 року, з якого вбачається що заробіток був неправомірно зменшений і замість 10431,34 грн склав 6450 грн, а коефіцієнт стажу, замість 0,392, склав 0,039.

Таким чином при здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно зменшено коефіцієнт стажу, що свідчить про порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів ст. 42 Закону № 1058-ІV.

При цьому, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання справедливого балансу в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до вимог ст. 14 Конвенції, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь - якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства (пункт 32)), а також право на певні суми соціальних виплат , у тому числі, у разі їх невиплаті є втручанням у право на мирне володіння майном (п.34. рішення ЄСПЛ по справі Суханов та Ільченко проти України (заяви № 68385/10 та 71378/10), рішення набуло статусу остаточного від 26 вересня 2014 року. Законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами (див. вищенаведене рішення у справі Копецький проти Словаччини (Кореску v. Slovakia), п. 50; Anheuser-Busch Inc. проти Португалії (Anheuser-Busch Inc. v. Portugal) [ВП], заява № 73049/01, п. 65, ЄСПЛ 2007-І).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі Колишній Король Греції та інші проти Греції (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Щокін проти України (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).

Обираючи належний спосіб захисту, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати протокол/розрахунок відповідача №36 від 11.09.2024 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області здійснити перерахунок пенсії з 01.03.2024 в розмірі у відповідності до протоколу 36 від 12.06.2024, з урахуванням висновків суду в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2024 у справі №440/3570/23, за винятком сплачених сум, з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, ) про скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати протокол/розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №36 від 11.09.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області здійснити перерахунок пенсії з 01.03.2024 в розмірі у відповідності до протоколу 36 від 12.06.2024, з урахуванням висновків суду в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2024 у справі №440/3570/23, за винятком сплачених сум, з урахуванням компенсації втрати частини доходів

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко