Справа № 627/87/25
Суддя: Бугаєнко І. В.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 627/87/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря В`юнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Краснокутську Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Косінцев Костянтин Вікторович, до Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Шилова Микити Дмитровича про скасування постанови ЕНА №3796656

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника Косінцева К.В., звернувся до суду з позовом Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Шилова Микити Дмитровича, в якому, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову рядового поліції Шилова Микити Дмитровича посадової особи Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області ЕНА №3796656 від 05.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 січня 2025 року рядовим поліції Шиловим Микитою Дмитровичем було винесено постанову ЕНА №3796656 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, нібито не виконав п. 9.2. б ПДР «Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом».

Представник позивача зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, поліцейський зупинив водія ОСОБА_1 05.01.2025 о 15:59 за адресою вул. Сидоренківська, 36Б та звинуватив його в тому, що він нібито не вказав покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 б ПДР. Поліцейський виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУПАП. При цьому відповідач проігнорував вимоги п. 9.1 а ПДР України на який посилався позивач у своїх усних поясненнях після звинувачення, щодо порушення ПДР. Також водієм було заявлено клопотання про надання правової допомоги та переносу розгляду справи. Інспектор грубо проігнорував права водія закріпленні у ст. 59 Конституції України.

У позові зазначено, що водій показував попереджувальний сигнал повороту рукою, що передбачено п. 9.1. а ПДР України, таким чином на думку представника позивача, позивач жодним чином не порушив вимоги ПДР, а навіть їх сумлінно виконував.

Представник позивача зазначає у позові, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський не дав Кондратенку І.Ю. можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, відповідач проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, що унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП та ст. 59 Конституції України щодо всебічного, повного і об?єктивного з?ясування обставин справи. Разом з тим, після висловлення звинувачень, поліцейський просто виніс постанову про що свідчить час зазначений у постанові, а саме: час порушення 15:59, а час винесення постанови 16:03. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Отже на думку представника позивача, своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП та ст. 59 Конституції України.

25.02.2025 від представника відповідача Федюк Д.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, зазначаючи наступне.

Так, 05.01.2025 приблизно о 15.56 за адресою: місто Харків, вулиця Сидоренківська, будинок №36-Б, під час несення служби нарядом патрульної поліції виявлено порушення вимог ПДР водієм транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача - ОСОБА_1 , а саме: порушення вимог п. 9.2 «б» ПДР, водій керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Після зупинки транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , працівниками поліції позивачу було роз?яснено його правові підстави зупинки. Капрал поліції Шилов Микита Дмитрович, поліцейський взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП підійшовши до позивача представився, повідомив, що проводиться відеофіксація та відповідно до вимог статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» позивачу було висунуто вимогу про пред?явлення документів зазначених у пункті 2.1 ПДР України, а саме: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Представник відповідача зазначає, що у позовній заяві позивач вказує наступне: «05.01.2025 о 15.59 працівники поліції зупинили транспортний засіб позивача за адресою: місто Харків, вулиця Сидоренківська, 36-Б та звинуватили у тому, що він нібито не вказав покажчик повороту чим порушив пункт 9.2 «б» ПДР України, у зв?язку з чим винесено постанову серії ЕНА №3796656 за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 510 гривень. При цьому, відповідач проігнорував вимоги пункту 9.1 «а» ПДР України на який посилався позивач у своїх усних поясненнях після звинувачення щодо порушення ПДР України. Також, позивачем було заявлено клопотання про надання правової допомоги та переносу розгляду справи, однак дана вимога була проігнорована працівниками поліції. Позивач показував попереджувальний сигнал повороту рукою, як передбачено вимогами пункту 9.1 «а» ПДР України, а тому жодним чином не порушив вимоги ПДР України, а навіть сумлінно їх виконував. Окрім того, відповідачем порушено вимоги щодо процедури розгляду справи».

При цьому, представник відповідача зазначив, що на спростування зазначених тверджень позивача та аналізу відеозапису з портативного відеореєстратора № 467813 (отримав капрал поліції Шилов М.) вважає, що всі доводи позивача викладені у позовній заяві не знаходять свого об`єктивного підтвердження та протирічать обставинам події. Крім того, зазначає, що у пункті 7 оскаржуваної постанови вказано, що до постанови додається відео на бодікамері 467813.

Сторона відповідача, зауважує, що зупинка транспортного засобу та перевірка документів були цілком законними та обґрунтованими.

Як зазначає відповідач, до відзиву додано медіа-файл, засвідчений електронно-цифровим підписом. На відеозаписі зафіксовано факт порушення вимог ПДР водієм (Позивачем) транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , повідомлено підстави зупинки транспортного засобу, роз?яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дотримано процедуру складання оскаржуваної постанови. 3 огляду на те, що в силу пункту 9 частини першої статті 31 та статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України капралом поліції Шиловим М. зафіксовано у встановленому законом порядку, з посиланням на технічний засіб, такого як портативний відеореєстратор №467813 у графі № 7 постанови, відповідно до вимог статті 283 КУпАП, таким чином відеозаписи з портативного відеоресстратора №467813 - є належними та допустимими доказами інкримінованого правопорушення.

Представник відповідача також зазначає, що згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення, які віднесені статтею 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції, а отже на думку сторони відповідача, поліцейський мав всі законні підстави розглядати справу про адміністративне правопорушення передбачене частиною другою статті 122 КУпАП та винести постанову на місці його вчинення.

Отже відповідач вважає, що правові підстави для скасування постанови відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Позивач та його представник у відкрите судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, у зв`язку із тим, що не можуть прибути в судове засідання через територіальну віддаленість. Просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача. При цьому зазначає, що з вказаним позовом не погоджується, вказані вимоги не визнає на підставі обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Просить в задоволення позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши обставини, повідомлені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 05.01.2025 о 16:03 поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Харківській області рядовим поліції Шиловим Микитою Дмитровичем винесено постанову серії ЕНА № 3796656 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до змісту постанови серії ЕНА № 3796656 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 05.01.2025 15:59:41 за адресою: місто Харків, вулиця Сидоренківська, будинок №36-Б, водій керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б ПДР порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За правилами статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься частина 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9. ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 9.1. "а" ПДР попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Згідно з пунктом 9.2. "б" ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до пункту 9.3. ПДР у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

Сигнали початку руху від лівого краю проїзної частини, зупинки справа, повороту праворуч, перестроювання на смугу руху праворуч подаються правою рукою, витягнутою вбік, або лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

Наведені вище норми ПДР визначають, що кожен водій транспортного засобу, здійснюючи будь-які маневри на проїзній частині, будь то початок руху від будь якого краю проїзної частини, зупинка, поворот ліворуч або праворуч, та інше, зобов`язаний подати відповідний сигнал світловими покажчиками повороту, а за їх відсутності або несправності, подати такий сигнал правою або лівою рукою.

Так, частина 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Санкція частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає стягнення у виді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи, судом досліджено докази, в тому числі відеозапис на оптичному носії (DWD-диску), яки доданий відповідачем до відзиву на позовну заяву/а.с.48/.

Вказаний диск містить один відеофай "export-0taep», який засвідчений електронно цифровим підписом представника позивача. Відеофайл є безперервними та такими, що відображає хронологію подій, які відбувалися 05.01.2025.

З відеофайлу "export-0taep" вбачається, що транспортний засіб марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі, змінюючи напрямок руху, попередньо не подавши сигнал світлового покажчику повороту відповідного напрямку (ліворуч).

Зазначені дії водія ОСОБА_1 стали підставою для його подальшої зупинки за порушення п. 9.2. "б" ПДР та притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Далі на цьому ж відео зафіксовано, що транспортним засобом марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_1 , керував позивач якому працівником поліції повідомлено про те, що той не включив зовнішній покажчик повороту (факт чого підтвердив і сам водій як вбачається з відео). Поліцейський представився та, відповідно до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», повідомив водію про те, що ведеться відеофіксація. На прохання поліцейського пред`явити документи, водій відкрив застосунок «Дія» та показав поліцейському відповідні документи. При цьому водій запитав у поліцейського яким чином йому краще сплатити штраф: через застосунок «Дія» чи через банк. Крім того, поліцейський повідомив водію (позивачу) місце розгляду справи, роз`яснив останньому права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, положення ст. 63 Конституції України, та право на залучення до участі у справі фахівця в галузі права. Крім того, водію повідомлено про суму штрафу та подвоєння у разі його не сплати, роз`яснено строк та порядок оскарження постанови. На запитання поліцейського чи зрозуміло водію все, останній відповів, що зрозуміло. При цьому жодних заяв чи клопотань не заявляв. О 16.03 водій отримав примірник постанови, проставив свої підписи, жодних інших зауважень не висловив та продовжив подальший рух.

Твердження представника позивача про те, що водієм заявлено клопотання про надання правової допомоги та про перенос розгляду справи, які інспектор нібито грубо проігнорував, та твердження щодо того, що водій показував попереджувальний сигнал повороту рукою, як це передбачено передбачено п. 9.1. а ПДР України, не знаходять свого підтвердження та спростовуються дослідженим відеозаписом, зі змістом якого вбачається, що від моменту його зупинки до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення (винесення постанови) ОСОБА_3 не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі і щодо права скористатися правовою допомогою тощо.

Оскільки в силу п. 9 частини першої статті 31 та статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем Правил дорожнього руху інспектором зафіксовано у встановленому законом порядку, з посиланням на технічні засоби, із зазначенням ідентифікаційного номеру бодікамери №467813 в графі № 7 оскаржуваної постанови, відповідно до вимог статті 283 КУпАП, таким чином відеозапис «export-0taep» є належним та допустимим доказом інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Щодо твердження представника позивача про щодо незаконного розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), яка визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення, які віднесені статтею 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у справах № 286/648/17 (постанова К/9901/23930/18 від 07 грудня 2018 року), № 489/1525/16-а (постанова К/9901/5974/18 від 31 січня 2018 року) та № 681/972/17 (постанова К/9901/17506/18 від 17 травня 2018 року), у справі № 310/4817/17 (2 а/310/156/17 від 27.12.2019).

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування постанови, яка складена відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновок поліцейського Шилова М.Д. про порушення ОСОБА_1 вимог п. 9.2 "б" ПДР та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за викладених у постанові обставин є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами.

Наведені у позові обставини не спростовують факт порушення ОСОБА_1 п. 9.2. "б" ПДР, неправомірність дій поліцейського, порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським.

Відповідно до статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначене вище, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 77, 139, 205, 229, 241 - 246, 271, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Косінцев Костянтин Вікторович, до Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Шилова Микити Дмитровича про скасування постанови ЕНА №3796656- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача Косінцев Костянтин Вікторович, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

СуддяІ. В. Бугаєнко