Справа № 273/2533/24
Суддя: Бєлкіна Д. С.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2533/24
Провадження № 2-а/273/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що 18 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, так як він не отримував повістку та йому не було відомо про її надсилання, тобто його ні усно, ні письмово не повідомляли про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він має постійне зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , де фактично і проживає з дружиною та дитиною. Його дружина ОСОБА_3 , на даний час тяжко хворіє, має онкологічну хворобу, їй встановлена 3 група інвалідності. За період 2024 року нікуди з дому не відлучався. Крім цього, він ніде не працює, знаходиться вдома та займається домашнім господарством, допомагаючи хворій дружині. Дотримуючись відповідного законодавства, він оновив свої військово-облікові дані. Чому працівники пересувного відділення зв`язку, які обслуговують с. Климентіївка, повернули повістку та зазначили про його відсутність, йому незрозуміло.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 08 січня 2025 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 та начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 23 січня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає та вказує, що позивачу засобами поштового зв`язку було надіслано повістку за адресою місця проживання, вказаною позивачем під час оновлення облікових даних у застосунку «Резерв+» для уточнення облікових даних, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено 18 листопада 2024 року. Відповідно до форми 107 ПАТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням №990 позивачу відправлено документ «Повістка 06.11.2024 N1019748 на 1 арк., згідно форми Ф.20 причиною повернення 29.11.2024 року рекомендованого поштового відправлення є відсутність адресата за вказаною адресою ( АДРЕСА_2 ). З трекінгу Укрпошти вбачається, що поштове відправлення № 990, яким надсилалася позивачу повістка ТЦК з викликом на 18.11.2024 року о 09 годині, було прийнято поштою у м. Києві 09.11.2024 року, 12.11.2024 року прибуло до поштового відділення у с. Климентіївка. 29.11.2024 року зроблено позначку працівником поштового зв`язку про повернення відправнику з відміткою «Відсутність адресата за вказаною адресою», 30.11.2024 року повернуто поштове відправлення відправнику, 03.12.2024 року вручено за довіреністю представнику відповідача. Повістка ТЦК направлялась на адресу проживання військовозобов`язаного позивача, вказану після уточнення даних, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать витяг з реєстру територіальної громади, витяг з застосунку Резерв + позивача, поштове відправлення № 990, повістка № 1019748. Отже, відповідно до вимог п. 82 Постанови КМУ № 270 від 5 березня 2009 року, працівниками пошти було вчинено всі необхідні дії для вручення повістки ТЦК позивачу протягом 12.11.2024 року - 29.11.2024 року, і 30.11.2024 року повернуто поштове відправлення відправнику з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою», що підтверджено трекінгом Укрпошти щодо поштового відправлення № 990 та довідкою форми 20 про причини повернення з позначкою "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчена підписом працівника об`єкта поштового зв`язку та відбитком печатки 29.11.2024 року.

Позивач був зобов`язаний прибути за викликом для уточнення облікових даних, проте у визначений час не з`явився, про неможливість з`явитися до відділу він не повідомляв. 18 грудня 2024 року в присутності позивача за фактом вчиненого правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП було здійснено розгляд справи, при цьому позивач жодних підтверджуючих поважність причин неявки не надав. Зазначає, що довідки, долучені до позовної заяви не доводять факт необізнаності позивача з`явитися за повісткою на 18.11.2024. На підставі вищевикладеного, вважають доведеним факт неприбуття позивача за повісткою, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та просять у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 та начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`вилися, у поданому до суду відзиві просили розглядати справу без їх участі, в задоволенні позву відмовити.

Вілповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ст. 245 КУПАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 25.03.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02.11.2022 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 21/.

10 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при уточненні військово-облікових даних у застосунку «Резерв+» зазначив адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною роздруківкою із застосунку та не заперечується сторонами /а.с. 22/.

Відповідно до повістки № 1019748 від 06.11.2024 року, направленої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на адресу АДРЕСА_1 , йому належало з`явитися 18.11.2024 року о 09.00 годині для уточнення даних /а.с. 38 /.

Відповідно до опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 990 позивачу направлялась повістка №1019748 від 06.11.2024 року /а.с. 37/.

Як вбачається з роздруківки відстеження направлення поштового відправлення №990, повістка була надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 09.11.2024. В подальшому, 12.11.2024 вказане поштове відправлення прибуло до відділення 12731 с.Климентіївка (обслуговується пересувним відділенням за адресою та графіком надання послуг у населеному пункті) та 30.11.2024 було повернуто відправнику у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою /а.с.57/.

Згідно довідки про причини повернення «Укрпошти» від 29.11.2024, повістка, направлена на адресу ОСОБА_1 повернулась неврученою до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.36 /.

Згідно протоколу від 11.12.2024 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, 11.12.2024 року ОСОБА_1 був доставлений органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв`язку з перебуванням в розшуку, як такого, який не з`явився 18.11.2024 за повісткою № 1019748 від 06.11.2024. ОСОБА_1 була надіслана повістка начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 засобом поштового зв`язку , відповідно до змісту якої він зобов`язаний був 18.11.2024 о 09 год. 00 хв. з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 є довідка про причини повернення/досилання від 29.11.2024 року. Разом з тим, ОСОБА_1 не з`явився за викликом 18.11.2024 о 9:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

У протоколі також містяться пояснення ОСОБА_1 про те, що він не отримував ні повістки ні сповіщення /а.с. 43-44/.

Відповідно до постанови №989 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 18 грудня 2024 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 , 11.12.2024 року о 11 год. 00 хв. був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з перебуванням у розшуку, як такого, що не з`явився за повісткою №1019748. 06.11.2024 року ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку було надіслано повістку начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою зареєстрованого місця проживання для уточнення облікових даних. Відповідно до змісту повістки ОСОБА_1 був зобов`язаний 18.11.2024 о 09 год. 00 хв. з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних.

ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на визначений час, а саме на 18.11.2024 о 09 год 00 хв не з`явився. У своїх поясненнях зазначив, що не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що повістку на пошті не отримував.

Однак, оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджено поштовим відправленням Укрпошти №990 та поверненням 29.11.2024 поштове відправлення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою проживання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

На момент складення постанови ОСОБА_1 не оспорив допущене порушення шляхом надання підтверджуючих документів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Отже, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, будучи належним чином повідомленим про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 18.11.2024 року о 09 год. 00 хв.до вказаного ІНФОРМАЦІЯ_1 на визначений час та місце не з`явився без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 гривень. /а.с.16-17/

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно до статті 235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, , про неявку на виклик у військовий комісаріат, (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

При цьому, стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, дії позивача кваліфіковано, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, визначальним в якому є факт неявки позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою для уточнення даних (ч.3 ст. 210-1 КУпАП).

При цьому, стаття 210-1 КУпАП, в редакції, яка діє з 19.05.2024, визначає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

Повістка є формою запрошення (сповіщення, повідомлення) особи про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання..

Проаналізувавши вищевказану норму в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки повістку №1019748 від 06.11.2024 надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, тобто 29.11.2024.

Постановою КМУ №270 від 05.03.2009 затверджено «Правила надання послуг поштового зв`язку». Ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Пунктом 82 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Суд зауважує, що поштове відправлення №990 було повернуто у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, але доказів обізнаності позивача щодо наявності поштового відправлення не надано, а судом не встановлено, зважаючи на те, що с. Климентіївка обслуговується пересувним поштовим відділенням з обмеженим графіком роботи. Також не доведено, що позивач будь яким чином повідомлявся поштовим відділенням про наявність надісланого на його ім`я рекомендованого поштового відправлення. На конверті та рекомендованому повідомленні відсутні дані мобільного номеру телефона позивача, що виключає можливість його сповіщення шляхом надіслання смс-повідомлень чи через месенджери.

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані сторонами докази, суд констатує, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови.

При цьому, суд не може самостійно допускати факти, які підлягають доведенню оскільки в такому випадку вдасться до припущень, що неприпустимо при доведеності вини особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Оскільки позивач не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ним не було порушено абз. 1 ч.1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_1 саме 18.11.2024, хоча в силу наведених вище обставин станом на 18.11.2024 він жодним чином не був повідомлений про необхідність явки саме у ці дату і час.

Крім того, суд звертає увагу, відповідно примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 викликався повісткою на 18.11.2024 року для уточнення облікових даних. Зазначений виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є первинним, оскільки відповідно до наявного військово-облікового документу з мобільного додатку "РЕЗЕРВ+" ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку. Також вказано що дані уточнено 10.07.2024 року.

Водночас матеріали справи не містять відомостей про те які саме дані необхідно було уточнити саме в ТЦК, неможливість отримання таких даних з реєстрів. Навпаки, долучені відомості свідчать про те, що з моменту взяття на облік, відповідач мав військово-облікові дані на позивача, а можливість отримання таких даних виключає підстави для застосування статті 210-1 КУпАп, що відповідає примітці ст. 210 КУпАП.

Наведені обставини в їх сукупності підтверджують відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи оскаржену постанову на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач дійшов передчасного висновку щодо винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не врахував об`єктивні обставини по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки та неможливість отримання або уточнення даних самостійно ТЦК та СП (досягнення мети виклику без особи, або неможливість досягнення за відсутності особи).

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №989 від 18.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Бєлкіна Д.С.