Справа № 448/1623/23
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1623/23
Провадження № 2-а/448/1/25
Р І Ш Е Н Н Я
25.04.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.
при секретарі судового засідання Романченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача інспектор ВнП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Процак Віктор Іванович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -
І. Стислий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача інспектор ВнП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Процак В.І., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7792711 від 23.09.2023р., якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.
Сторона позивача у поданому позові вказала, що зазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ №7792711 від 23.09.2023р., складеною інспектором ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Процаком В.І. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП за те, що такий 23.09.2023 року об 01:30:14 год., в м.Мостиська, по вул.Полуботка, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 «в» ПДР України.
Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки винесена безпідставно та з істотними порушеннями. Вказує, що, керуючи автомобілем, він був пристебнутий ременем безпеки та після подання сигналу про зупинку працівниками поліції, він зупинився та відстебнув ремінь безпеки, щоб взяти документи, які знаходяться в бардачку та чекав поліцейського. Підійшовши до нього, поліцейський повідомив, що причиною зупинки є керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.
З огляду на наведене, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7792711 від 23.09.2023р. про притягнення його, позивача ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.
ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи.
Згідно ст.159 КАС України, при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ст.269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Відзив на позовну заяву від відповідача - Головного управління національної поліції у Львівській області, до суду не надійшов.
ІІІ. Позиція учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Додатково, подав заперечення на доданий третьою особою інспектором ВнП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Процаком В.І. диск із відеозаписом вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Щодо вказаного відеозапису, то зазначив, що інспектор поліції при зупинці транспортного засобу взагалі не порушував питання про те, чи він був пристебнутий ременем безпеки. Окремо наголошував у вказаному запереченні на те, що долучений відеозапис не є належним доказом, оскільки такий виконаний шляхом нарізки, що є недопустимим. Просив скасувати постанову ЕАТ №7792711 від 23.09.2023р., якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області, в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду на адресу суду не надходили.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача інспектор ВнП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Процак В.І., в судове засідання не з`явився, однак до матеріалів справи долучив диск з відеозаписами вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
ІV. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 04.10.2023р. відкрито провадження у даній адміністративній справі.
Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 03.11.2023 року задоволено клопотання сторони позивача про заміну первісного відповідача на належного відповідача.
V. Обставини справи, встановлені судом.
Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Судом встановлено, що інспектором ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Процаком В.І. позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за те, що такий 23.09.2023 року об 01:30:14 год., в м.Мостиська, по вул.Полуботка, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 «в» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.
Згідно із постановою до позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Копія оскаржуваної постанови була вручена позивачеві ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобі після розгляду справи про адміністративне правопорушення.
VI. Застосовані норми права, судова практика ти висновки суду.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) та Правил дорожнього руху (далі - ПДР).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно п.8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст.283 КУпАП).
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено (ст.287 КУпАП).
Згідно з п.2.3 (в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
У відповідності до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний в тому числі: зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху; тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу.
Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
Частини 1-3 ст.90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.
Як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Тобто вбачається, що факт порушення п.2.3 (в) ПДР України та вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, підтверджено наявним в матеріалах справи відео-файлами.
Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, до суду не подано.
При цьому, суд критично оцінює посилання позивача на непред`явлення йому доказів порушення; на відсутність початку розгляду справи; на не взяття до уваги пояснень ОСОБА_1 ; не з`ясування наявності у нього клопотань; та інших дій щодо порушення процесуальних прав ОСОБА_1 з огляду на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис спростовує вказані твердження позивача.
Наявний відеозапис підтверджує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було з`ясовано всі фактичні обставини, прийнято до уваги факт вчинення водієм правопорушення, усні пояснення особи, покази технічного засобу, які відповідно до ст.251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та правомірно винесено постанову за ч.5 ст.121 КУпАП.
До пояснень позивача ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом з пристебнутим ременем безпеки, однак після зупинки його відстібнув, суд відноситься критично, оскільки пояснення його не є послідовні, неодноразово мінялись, відрізняються від обставин описаних в позовній заяві та пояснень наданих ним під відеозапис, його позиція спростовується об`єктивними доказами, оцінку котрим суд надає, а не визнання ним провини в цій частині розцінює як спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.
Щодо доводів позивача ОСОБА_1 про недопустимість такого доказу, як долученого до матеріалів справи поліцейським відеозапису з місця вчинення адміністративного правопорушення, то з даного приводу слід зазначити наступне.
Частинами першою та четвертою статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
За приписами статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обставини, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, повністю відповідають обставинам, які зафіксовані в наданих відеозаписах, що надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, оскільки на них зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи, а також безспірно підтверджують скоєння позивачем 23.09.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Твердження позивача про те, що він не порушував ПДР, постанова відносно нього винесена неправомірно, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду, не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються відтвореними в судовому засіданні відеозаписами поліцейських з місця події, які є достовірним джерелом доказів, що не ґрунтується на суб`єктивному сприйнятті особою певних обставин, а тому до цих тверджень позивача ОСОБА_1 суд ставиться критично і не бере їх до уваги.
Встановлені судом обставини показали, що накладення на позивача ОСОБА_1 стягнення за вчинене ним адміністративного правопорушення відбулось обґрунтовано та у відповідності до чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Аналізуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства та зважаючи на те, що стороною відповідача надано докази наявності в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а останнім в свою чергу не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відомості, які б спростовували даний висновок суду - відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам адміністративного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі, то у відповідності до положень ст.139 КАС України, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладено, керуючись статтями 1, 2, 6, 9, 77, 90, 132, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача інспектор ВнП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Процак Віктор Іванович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, , адреса електронної пошти: ; .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: поліцейський ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Процак Віктор Іванович, юридична адреса: 81300, м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак