Справа № 569/19156/24
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача 2 Бикова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в особі командира взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Островського Владислава Едуардовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3133679 від 26.09.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в особі командира взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Островського Владислава Едуардовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3133679 від 26.09.2024 року, винесену Командиром взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Островським Владиславом Едуардовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 26.09.2024 року постановою серії ЕНА № 3133679 його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20 400 грн. 00 коп.

Згідно постанови, 26.09.2024 року об 01 год. 15 хв., позивач керував транспортним засобом AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. В.Чорновола, 174 будучи позбавленим права керування транспортними засобами терміном на 1 рік згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2024 року, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Позивач з даною постановою не згідний, оскільки вважає, що вона є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2024 року, на підставі якого поліцейський дійшов хибного висновку, про те, що його позбавлено права керування транспортними засобами було оскаржено до Рівненського апеляційного суду Рівненської області та 02 жовтня 2024 року Рівненським апеляційним судом винесено постанову у справі № 569/5900/24, якою скасовано постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2024 року, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. З огляду на викладене, вважає, що поліцейський не мав законних підстав для складення на нього адміністративних матеріалів та винесення оскарженої постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не порушував зазначених у оскарженій постанові пунктів ПДР та на вимогу поліцейського пред`явив останньому посвідчення водія, яке продемонстрував за допомогою застосунку «ДІЯ». Проте, всупереч даним обставинам у порушення норм чинного законодавства, відносно нього поліцейським було протиправно винесено оскаржену постанову.

04.11.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем 1 - командиром взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Островським В.Е. подано клопотання, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17.12.2024 року залучено до участі у справі № 569/19156/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в особі командира взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Островського Владислава Едуардовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3133679 від 26.09.2024 року в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

23 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача 2 - Департаменту патрульної поліції Добровчан К.Ю. подано відзив на позов, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що патрульним поліцейським, старшим лейтенантом поліції Островським Владиславом Едуардовичем допущено описку в зазначені назви суду, рішенням якого гр. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та дати прийняття рішення судом 1-ї інстанції. Просить суд змінити відомості у фабулі оскарженої постанови від 26.09.2024 року серії ЕНА № 3133679 та замість помилково зазначеної поліцейським інформації вказати постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 29 лютого 2024 року по справі № 570/549/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що підтверджується витягом з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал національної поліції України» (картки обліку адміністративного правопорушення). Зазначає, що наведені позивачем пояснення в позові не є обґрунтованою та доведеною підставою скасування оскаржуваної постанови, так як, ніяким чином не заперечують того факту, що 26.09.2024 року керуючи транспортним засобом AUDI A6 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , позивач був особою позбавленою права керування транспортними засобами на 1 рік, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в адміністративному позові, просить їх задоволити. Вказав, що твердження відповідача викладені у відзиві на позов стосовно здійснення поліцейським описки у фабулі оскарженої постанови не заслуговують на увагу, оскільки у тексті оскарженої постанови поліцейський вірно зазначив зовсім іншу постанову суду, яка не мала для позивача наслідків у виді позбавлення права керування та на підставі існування якої поліцейським виносилася відносно позивача оскаржена постанова від 26.09.2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Наголосив, що відомості, які зазначено поліцейським у оскарженій постанові, не можуть розцінюватися, як описка, оскільки термін описка означає допущення неточності у фрагменті тексту, під час його написання, що, як наслідок, впливає на правильність його розуміння. Однак інспектором поліції у оскарженій постанові вказано зовсім інший документ, відомості якого зазначені ним вірно та без допущення жодної помилки стосовно дати чи органу, яким його прийнято. Разом з тим, заперечив стосовно позиції відповідача на рахунок правомірності винесення оскарженої постанови, з тих підстав, що він 26.09.2024 року знаючи, що є особою позбавленою права керування транспортними засобами терміном на один рік, того дня керував ТЗ і був зупинений працівниками поліції. Наголосив, що факт керування ним 26.09.2024 року не підтверджений жодними доказами, у розумінні вимог ст. 251 КУпАП, та такі докази відсутні у матеріалах даної справи. Повідомив суду, що 26.09.2024 року він ТЗ не керував, а лише перебував у ньому на момент появи патрульних та подальшого спілкування з ними.

Відповідач 1 - командир взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Островський В.Е. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином.

Представник відповідача 2 - Биков О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови серії ЕНА № 3133679, 26.09.2024 року об 01 год. 15 хв., позивач керував транспортним засобом AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. В.Чорновола, 174 будучи позбавленим права керування транспортними засобами терміном на 1 рік згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2024 року, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно постанови серії ЕНА № 3133679 від 26.09.2024 року, винесеної Командиром взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Островським В.Е. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20 400,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані, які містяться у оскарженій постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожньогоруху і, відповідно, наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Представник відповідача в судовому засідання не навів суду жодного доказу на спростування обставин, зазначених позивачем у адміністративному позові, та не довів факт керування ОСОБА_1 26.09.2024 року транспортним засобом, а отже вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є недоведеною.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд звертає увагу, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, так само, як і не доведено факту керування 26.09.2024 року, за обставин вказаних у оскарженій постанові, ОСОБА_1 транспортним засобом, а відтак вимога відповідача до позивача про пред`явлення посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб є неправомірною та позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу.

Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису не вбачається, що автомобіль AUDI А6, номерний знак НОМЕР_1 рухався або переслідувався поліцейськими. З відеозапису, також, не вбачається, факт зупинення даного транспортного засобу.

Таким чином вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто, до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває у транспортному засобі, який не рухається чи поряд з ним склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керує транспортним засобом.

Будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт керування позивачем 26.09.2024 року транспортним засобом AUDI А6, номерний знак НОМЕР_1 , матеріали справи не містять.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів cуд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із оскарженою постановою, категорично заперечує факт керування автомобілем, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне скасувати постанову серія ЕНА № 3133679 від 26.09.2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог пунктів 1-3 ч. 1 ст. 293 Кодексу України про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача, викладені у адміністративному позові, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позовні вимоги останнього підлягають до задоволення, відповідно, постанову серії ЕНА № 3133679 від 26.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 121-123, 143, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3133679 від 26.09.2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в особі командира взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Островського Владислава Едуардовича (, адреса місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Ст. Бандери, 14а).

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ - 40108646, адреса місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3).

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.