Справа № 400/766/25
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 р. № 400/766/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,

провизнання протиправним та скасування наказу від 12.12.2024 року № 470-о; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 18 920,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області з вимогами: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 12.12.2024 № 470-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ». Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у Миколаївській області. Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з розрахунку середньомісячної заробітної плати в розмірі 18920,00 гри., починаючи з 27 грудня 2024 року по дату виконання судового рішення в даній справі, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що відповідачем порушено його права під час проведення скорочення, оскільки жодних пропозицій щодо переведення на іншу посаду або посади в період з дати вручення попередження до дати звільнення йому не надано. Позивач вважає, що вищезазначений наказ відповідача є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та порушує його законні права.

Відповідач діяв всупереч вищенаведеним нормам Закону, на порушення вимог абз.2 ч.3 ст.87 Закону, суб`єкт призначення не запропонував позивачу одночасно із попередженням про звільнення іншу рівнозначну посаду державної служби (посаду категорії «Б»).

Позивач вказує, що попередження та самий наказ містить в собі посилання на наказ ГУ ДПС у Миколаївській області від 08.11.2024 №62-ф «Про введення в дію переліку № 9 змін до Штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Миколаївській області» - як на такий, на підставі якого відбувається скорочення чисельності і штату державних службовців внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу. Але з даним наказом позивача жодним чином не ознайомлено, його зміст не доведено, що також є порушенням з боку відповідача вимог ч.2 ст.91 Закону, просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що висновки Верховного Суду, на які посилається позивач, стосуються розгляду трудових спорів, що регулюються нормами законодавства про працю, а правові та організаційні засади державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби врегульовано Законом України «Про державну службу».

Станом на день виникнення спірних правовідносин стаття 87 Закону України «Про державну службу» передбачала відповідно до частини третьої цієї статті Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду. З огляду на те, що дія норм законодавства про працю не поширюється на державних службовців у цій частині відносин, - вирішення питання, яку саме рівнозначну, чи, як виняток, нижчу вакантну посаду державної служби пропонувати державному службовцю, законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення, а тому доводи позивача про необхідність пропонування йому усіх вакантних посад, наявних у державному органі, є безпідставними.

Отже, ГУ ДПС у Миколаївській області, дотримуючись порядку звільнення, попередило позивача про наступне звільнення не раніше, ніж через 30 календарних днів з моменту ознайомлення з попередженням.

21.02.2025 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому позивач вважає, що доводи відповідача, наведені у відзиві, такими, що жодним чином не пояснюють, чому саме відповідачем порушено вищенаведені приписи частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», що призвело до видання ГУ ДПС у Миколаївській області 12.12.2024 незаконного наказу № 470-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1

27.02.2025 року відповідачем до суду надано заперечення на відповідь на відзив, в якому останній не погоджується з викладеними у відповіді на відзив доводами, вважає їх необґрунтованими, ГУ ДПС у Миколаївській області дотримано порядок вивільнення ОСОБА_1 з посади державної служби, в результаті чого відповідно до норм чинного законодавства прийнято наказ ГУ ДПС у Миколаївській області від 12.12.2024 №470-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Приписи частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» покладають обов`язок на суб`єкта призначення/керівника державної служби враховувати переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Відповідно до норми статті 42 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України. При цьому ні КЗпП України, ні Закон України «Про державну службу» не регламентує як саме (за якою процедурою, на основі яких документів) має визначатися рівень кваліфікації і продуктивності праці, проте, це питання неодноразово було предметом дослідження Верховним Судом.

04.03.2025 року позивач до суду надав додаткові пояснення у справі посилаючись на те, що твердження ГУ ДПС у Миколаївській області стосовно того, що позивач не проявляв інтересу та бажання продовжувати працювати на посаді державної служби, такими, що не відповідають дійсності. Повідомляє суд, що мав бажання та бажає продовжувати державну службу, якій віддав майже 30 років життя та має для цього всі необхідні компетенції.

04.04.2025 року відповідач надав додаткові пояснення по справі та вказав, що тривале перебування позивача в простої з 24.02.2022 по 26.12.2024, показники продуктивності праці у позивача відсутні, оскільки працівник не виконував свої обов`язки більше 2 років та жодним чином не проявив інтересу та бажання продовжувати працювати на посаді державної служби, просить врахувати цей факт про прийнятті рішення по справі.

В судових засіданнях позивач та представники відповідача підтримали власні позиції. Позивач просив позов задовольнити, представники відповідача в його задоволенні відмовити.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Миколаївській області від 08.11.2024 №62-ф «Про введення в дію переліку № 1 змін до штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Миколаївській області» внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу (Штатний розпис на 2024 рік ГУ ДПС у Миколаївській області, затверджений в.о. Голови ДПС України Тетяною Кірієнко від 08.11.2024) у ГУ ДПС у Миколаївській області відбулось скорочення посад державної служби, зокрема, посади заступника начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Миколаївській області.

Відповідно до змін до штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Миколаївській області в ГУ ДПС у Миколаївській області відділ з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Миколаївській області було реорганізовано в сектор з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Миколаївській області, без посади заступника завідувача сектору.

У зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України та веденням країною-агресором збройних атак проти мирного населення держави, внаслідок введення по всій Україні воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я працівників ДПС та її територіальних органів, наказом ДПС України від 24.02.2022 № 243-о «Про встановлення простою у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органів» у роботі ГУ ДПС у Миколаївській області встановлено простій.

Відповідно до наказу ДПС України від 14.04.2022 № 189 припинено простій у роботі ГУ ДПС у Миколаївській області.

Згідно резолютивної частини зазначеного наказу, а саме п. 2 керівникам відокремлених підрозділів доручено приймати рішення, щодо запровадження простою у роботі структурних підрозділів підпорядкованого територіального органу.

На виконання наказу ДПС України від 14.04.2022 № 189, наказом ГУ ДПС у Миколаївській області від 15.04.2022 № 7-о, встановлено простій у роботі працівників Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Відповідно до наказу ДПС України від 24.02.2022 № 243-о «Про встановлення простою у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органів» та наказу ГУ ДПС у Миколаївській області від 15.04.2022 №7-о «Про встановлення простою у роботі працівників Головного управління ДПС у Миколаївській області» заступнику начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Миколаївській області ОСОБА_1 встановлено простій у роботі з 24.02.2022.

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Миколаївській області від 15.11.2022 № 89-о «Про припинення простою в роботі працівників Головного управління ДПС у Миколаївській області» було припинено простій у роботі працівників, зокрема, відділу з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Миколаївській області, відповідно до додатку до наказу ОСОБА_1 продовжував перебувати в простої до 26.12.2024 - дати звільнення з посади.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини третьої статті 87 Закону «Про державну службу», ОСОБА_1 , попереджено та ознайомлено під підпис 26.11.2024 про наступне звільнення з посади заступника начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Миколаївській області не раніше, ніж через 30 календарних днів з моменту ознайомлення з попередженням.

Відповідно до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 Закону України « Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно ч. 3 ст. 87 Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Відповідно до ч.1 ст.42 Кодексу законів про працю України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що у цьому випадку дійсно мало місце скорочення чисельності та штату державного органу, оскільки рішення про зміну штатного розкладу та зменшення чисельності працівників на 3291 осіб прийнято Кабінетом Міністрів України, а за таких обставин, у відповідача були всі підстави для прийняття відповідного рішення про скорочення власних працівників.

З приводу аргументу позивача про те, що відповідачем не дотримано його право на переведення на іншу рівнозначну посаду протягом 30 днів, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Щодо переважного права позивача на залишення на службі суд виходить з того, що ст. 87 Закону покладає обов`язок на суб`єкта призначення/керівника державної служби враховувати переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, й ця вимога викладена достатньо чітко і зрозуміло, що не залишає місця для її неоднозначного (множинного) розуміння та/чи застосування.

Недотримання цього обов`язку, як і невмотивоване (необґрунтоване) надання переваги одному державному службовцю над іншим (коли йдеться про переведення в рамках скорочення чисельності і штату державних службовців) має наслідком також порушення принципу забезпечення рівного доступу до державної служби.

КЗпП України, як і Закон України «Про державну службу» не регламентує, як саме ( за якою процедурою, на основі яких документів) має визначатися рівень кваліфікації і продуктивності праці, проте це питання було предметом дослідження Верховним Судом у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 816/1232/17.

Так, у згаданій постанові Верховний Суд висловився щодо того, яким чином роботодавець може визначити хто з працівників має право на переважне залишення на роботі. Суд у цьому зв`язку наголосив також на необхідності дотримуватися відповіднихположень КЗпП України (стаття 42) при звільненні працівників з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.

Верховний Суд, зокрема, зазначив: «При проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати в тому числі і наявність дисциплінарного стягнення.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.».

Поряд із цим, у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 600/752/22-а суд касаційної інстанції зазначив, що запропоновані у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 816/1232/17 підходи/способи не є вичерпні. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може зважити також на інші обставини, які, як він вважає, можуть мати значення для визначення того з державних службовців, хто є більш кваліфікованим і продуктивним у роботі. Важливо те, що визначення переважного права на залишенні на роботі має бути обґрунтованим і певним чином об`єктивованим (вираженим назовні, оформленим) для розуміння того, як відбувався цей процес, надто тими, кого це стосується.

Тобто, необхідно визнати, що під час вирішення питання кваліфікації та продуктивності праці, того чи іншого працівника, у роботодавця є досить високі межі дискреції для цього.

Суд бере до уваги той факт, що, позивач перебував в простої з 24.02.2022 по 26.12.2024, показники продуктивності праці у позивача відсутні, оскільки працівник не виконував свої обов`язки більше 2 років та жодним чином не проявив інтересу та бажання продовжувати працювати на посаді державної служби у Головного управління ДПС у Миколаївській області, не надав жодних доказів, які б свідчили про бажання працювати, тому у відповідача була відсутня можливість визначити рівень продуктивності чи результативності роботи Позивача, та як наслідок відсутність визначити переважне право залишення на роботі порівняно з іншими працівниками.

Суд також бере до уваги, те, що при визначенні переважного права Відповідачем враховано, що в провадженні СВ УСБУ в Миколаївській області, перебувало кримінальне провадження № 0001226 від 09.08.2022 за ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 114-2 КК України. В ході проведення досудового розслідування ОСОБА_1 17.05.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України Несанкціоноване поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, рух, переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Враховуючи викладене, суд не вбачає протиправності у виданні Головним управління ДПС у Миколаївській області від 12.12.2024 № 470-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », та не знаходить підстав для задоволення позову.

Судові витратив відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник