Справа № 541/1183/25
Суддя: Городівський О. А.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/1183/25
Провадження № 2-а/541/44/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Непокупної Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

24 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №941 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 25 листопада 2024 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувана постанова вмотивована тим, що він не прибув за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_2 10.11.2024, хоча був сповіщений про явку до РТЦК 07.11.2024. У подальшому, 19.11.2024 позивач був затриманий працівником поліції і примусово доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на нього було складено адміністративний протокол за №941. Позивач звертає увагу на те, що вину він не визнавав, не зміг з`явитися 10.11.2024 до РТЦК по сімейним обставинам. Стверджує, що не був викликаний на розгляд протоколу і винесення постанови, а тому був позбавлений своїх процесуальних прав. Таким чином, ОСОБА_1 не погоджується із прийнятою постановою, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, просить поновити пропущений строк на оскарження постанови та ухвалити рішення, яким скасувати постанову відповідача, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 28 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін.

15 квітня 2025 року представник відповідача направив відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Громадянин ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24.07.1996 року та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивача 19.11.2024 було доставлено приводом поліції Миргородського РВП на підставі статті 259 КУпАП з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Так, гр. ОСОБА_1 був викликаний повісткою від 07.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08:30 10.11.2024. У визначений у повістці час позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, підтвердження поважних причин не явки до відділу не надав, тому системою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, 16.11.2024, його автоматично подано до Національної поліції в розшук. У подальшому, 19.11.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол №941 про адміністративне правопорушення за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 25.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову №941 про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в особливий період за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Дана постанова була відправлена 24.01.2025 рекомендованим листом №72 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, просив суд задовольнити позовні вимоги, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

Представник відповідача не з`явився в судове засідання, у поданому відзиві на позовну заяву просив розглянути справи без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20-21).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 10.11.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час, про причину неприбуття не повідомив, тобто в особливий період не виконав вимог частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзацу 1, 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чітко визначено, що громадяни зобов`язані з`являтись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Підпунктом 2 пункту 41 Порядку визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Суду надано копію розписки, за особистим підписом позивача ОСОБА_1 , в якій вказано, що останній 07.11.2024 отримав повістку №2/071124 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.11.2024 о 08:30 годині (а.с. 24).

Гр. ОСОБА_1 не проходив військово-лікарську комісію для визначення придатності до військової служби за призовом під час мобілізації в особливий період тривалий час.

У мирний час термін дії рішення ВЛК становить п`ять років. Згідно з рішенням уряду, особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію. Однак, за наданими суду матеріалами, у позивача, більше ніж 5 років, відсутнє рішення ВЛК про придатність (непридатність) до військової служби.

Згідно вимог ч. 5 ст. 39-1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), визнаються підтверджені відповідними документами :

1) перешкода стихійні лиха, хвороба або інші обставини, що позбавили можливості особисто прибути у зазначені частину, пункт;

2) смерть близького родича (чоловіка, дружини, сина, дочки, батька, матері, діда, баби або рідного (повнорідного, неповнорідного брата чи сестри ) або близького родича подружжя.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211, крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

19.11.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол №941 про адміністративне правопорушення за порушення законодавства про оборону мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Протокол був складений в присутності позивача, де він отримав другий примірник під особистий підпис В поясненні ОСОБА_1 зазначив, що не з`явився за сімейними обставинами, у зв`язку з тим, що мама зламала руку, а він возив її до лікарні. Однак, позивачем не надано жодних підтверджуючих документів про звернення ним до лікаря (а.с. 4 на звороті).

На розгляд справи про адміністративне правопорушення на 09:30 25.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та підстави розгляду під час винесення протоколу №941 19 листопада 2024 року.

Таким чином, постанова №941 видана 25.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була відправлена 24.01.2025 рекомендованим листом №72 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитися за викликом до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлений не оскаржуваною повісткою, а Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», у ч. 1 ст. 1 якого зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Таким чином, позивачем проігнороване виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, ОСОБА_1 вчасно не надав жодних документів, які б підтвердили поважність причин неявки та не з`явився в будь-який інший зручний для нього час, чим порушив норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 під час складання оскаржуваної постанови було порушено право позивача на оскарження такої постанови, адже за наданою інформацією, її було надіслано ОСОБА_1 24.01.2025, тобто майже через 2 місяці після її винесення (25.11.2024).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Даний факт свідчить про порушення строку оскарження постанови, отже суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із вказаним позовом.

Разом з тим слід зазначити, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства. Відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтованою.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Доводи позивача, що спрямовані на уникнення відповідальності, не спростовують висновків відповідача.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, тому суд дійшов висновку, що вина позивача встановлена та підтверджена матеріалами справи, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5-15, 73-77, 90, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови №941 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 25 листопада 2024 року про накладення штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять) тисяч гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О. А. Городівський