Справа № 459/3409/24
Суддя: Новосад М. Д.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/3409/24
Провадження № 2-а/459/66/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Козак І. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №24/12/24/1 від 24.12.2024, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позову вказав, що постановою №24/12/24/1 від 24.12.2024 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень. Вважає, що така підлягає скасуванню, оскільки він не отримував повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлення від «Укрпошти» про наявність листа не надходило. У період з 08.11.2024 по 20.11.2024 він перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, тому не мав змоги отримати поштове відправлення. В інший спосіб його не повідомляли. Вказує, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12.06.2024 оновив свої облікові дані, з 2019 року є особою з ІІІ групою інвалідності. Крім того, про розгляд справи 24.12.2024 його було повідомлено в день складання протоколу 23.12.2024, що не відповідає вимогам ст. 277-2 КУпАП. Тому, просить позов задовольнити.

31.12.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін.

17.01.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні такої. Свою позицію обґрунтував тим, що 23.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений працівниками поліції військовозобов`язаний ОСОБА_1 08.11.2024 йому було надіслано повістку, яку сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.11.2024 14:00 год. Однак, 20.11.2024 поштове відправлення повернулося відправнику з відміткою про те, що «адресат відсутній за вказано адресою». У відповідності до абзацу 3 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 належним оповіщенням резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про виклик. Проте, 24.11.2024 року зазначений громадянин до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Документально підтверджених поважних причин несвоєчасного прибуття на виклик військовозобов`язаний ОСОБА_1 не надав. Долучений до позовної заяви останнім витяг з медичної карти не підтверджує поважність причин його неявки. Вважає, що процедура розгляду справи в ТЦК не була порушена, права позивача були дотримані. Запевняє, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 24/12/24/1 від 24.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги заперечив, просив відмовити з підстав, наведених у відзиві.

Розглянувши заяву позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 23.12.2024 заступником начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а. с. 40-41).

У вказаному протоколі зазначено, що позивач допустив порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також пункту 27 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, якими встановлено обов?язки для громадян під час мобілізації, серед яких зокрема: з?являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення персональних даних, проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу, та виконання правил військового обліку, встановлених законодавством.

24.12.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_3 виніс постанову №24/12/24/1, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень (а.с.9-10).

Підставою для прийняття оспорюваного рішення стало неприбуття позивача, як військовозобов`язаного, належним чином повідомленого про необхідність прибуття до територіального центру комплектування 14:00 год. 24.12.2024 для уточнення облікових даних.

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №736091, копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , у позивача наявна третя група інвалідності, яку встановлено до 01.01.2026 року (а.с. 11-12, 20).

Згідно копії витягу №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, де вказано дані ОСОБА_1 , який перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розшуку не перебуває (а.с. 14).

Як вбачається з копії витягу №1645 з медичної карти хворого денного стаціонару, позивач перебував на лікуванні в денному стаціонарі з 08.11.2024 по 20.11.2024 (а.с. 13).

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.1,2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абзаци перший та другий ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

У ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон 3543-XII), у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Згідно з п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024№560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Відповідно до абзацу другого, четвертого п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) (зі змінами від 09.10.2024), рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

ОСОБА_1 , як військовозобов`язаному 08.11.2024 було сформовано повістку №1067081 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та надіслано АТ «Укрпошта» на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення даних на 24.11.2024 о 14:00 год. (а.с. 42). Однак, 20.11.2024 на адресу відправника повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 43).

Як вбачається з долученого представником відповідача листа АТ «Укрпошта», лист рекомендований «повістка ТЦК» №750 від 12.11.2024 надійшов 14.11.2024 до точки доставки/видачі на ім`я ОСОБА_1 та цього ж дня вкладено до поштової скриньки адресата про що проставлено відповідну відмітку. Оскільки протягом трьох робочих днів адресат не з`явився, відправлення 18.11.2024 повернуто та 20.11.2024 вручено відправнику.

Судом встановлено, що в період з 08.11.2024 по 20.11.2024 позивач перебував на лікуванні в денному стаціонарі, що свідчить про те, що він дійсно не знав про направлення йому повістки з вимогою прибути до ТЦК. В інший спосіб (номером телефону) його не повідомляли.

Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

На підставі викладеного, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК на визначену дату, оскільки позивач не був належним чином оповіщений про виклик до ТЦК.

Таким чином, вина ОСОБА_1 , яка полягала в умисному ухиленні від виконання вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не доведена належними та достатніми доказами, а тому, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених у оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №24/12/24/1 від 24.12.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення №24/12/24/1 від 24.12.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: М. Д. Новосад