Справа № 674/266/25
Суддя: Сосна О. М.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 674/266/25
Провадження № 2-а/674/27/25
РІШЕННЯ

іменем України

23 квітня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючий - суддя Сосна О.М., за участю секретаря судового засідання Філіпової У.О., представника позивача адвоката Наталюка Н.М., представника відповідача Дідура І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейський батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Чорний Олег Вікторович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4035638 від 09.02.2025 року та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4035638 від 09.02.2025 та закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що за цією постановою, його визнано винним за те, що він 09.02.2025 о 01:22:15 год. в м. Дунаївці, по вул. Кобзаря (Толстого), 23, водій, керуючи автомобілем Renault не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1. «вузька суцільна лінія» та здійснив її перетин, не пов`язаний з об`їздом нерухомої перешкоди, чим порушив п.8.5.1. ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки. Вину в інкримінованому правопорушенні не визнає, оскільки транспортним засобом він не керував, а відповідно він не є суб`єктом відповідальності. Поліцейські під`їхали до автомобіля, біля якого знаходився позивач, однак автомобіль поліцейські не зупиняли, цим автомобілем, незадовго як до нього під`їхали працівники поліції, керувала ОСОБА_2 , а позивач був пасажиром. Оскільки у відповідача відсутні докази вчинення інкримінованого правопорушення, винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення є неправомірною та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Ухвалою від 27.02.2025 адміністративний позов прийнято до провадження, поновлено строк звернення до суду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача адвокат Наталюк Н.М. у судовому засіданні позов підтримав. Вказав, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем правопорушення та винуватості останнього. Позивач не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки відсутній факт керування транспортним засобом позивачем у зазначеному в протоколі місці та часі, за кермом перебувала його дівчина, сам позивач був на пасажирському сидінні справа, звідки й вийшов, коли під`їхали поліцейські. Також відсутні докази перетину позивачем дорожньої розмітки, відсутня фіксація зазначеного правопорушення.

Представник відповідача Дідур І.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Вказав, що коли поліцейські під`їхали до автомобіля, то з водійського місця вийшов позивач ОСОБА_1 та відразу запитав чи є докази вчинення правопорушення. Позивач заперечував, що саме він керував транспортним засобом, однак він був у білих кросівках та на відео видно, що білі кросівки перемістились з місця водія на пасажирське сидіння. Водій ОСОБА_1 пішов за документами до машини, подзвонив адвокату та коли в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, була розглянута справа і винесена постанова про адміністративне правопорушення.

Також представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти скасування оскаржуваної постанови, просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що під час фіксації порушення та подальшого розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, поліцейський діяв правомірно, розсудливо та справедливо, отже оскаржувана постанова є обґрунтованою, правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. При детальному перегляді відео з автомобільного відеореєстратора зафіксовано, що на дорожньому знаку, в дзеркалі заднього виду та на будівлі, яка знаходиться праворуч, вбачається відбиття проблискового маячка червоного кольору службового автомобіля під час руху, що свідчить про подання сигналу поліцейськими щодо зупинки транспортного засобу. По-друге, доводи про те, що автомобілем керувала ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки одразу після зупинки поліцейський підійшов до позивача, який встиг вийти з місця водія та підходив до передньої пасажирської дверки, представився належним чином, повідомив водію ОСОБА_1 причину зупинки, запропонував йому пред`явити документи водія, на що останній погодився, але зажадав відео докази вчиненого порушення та повернувшись, з місця водія дістав відповідні документи, після чого дівчина, яка перебувала на місці переднього пасажира, перелізла на місце водія, про що поліцейський зробив зауваження, а остання підтвердила вказаний факт. Крім цього під час розмови з поліцейськими самою ОСОБА_2 було неодноразово підтверджено, що керував транспортним засобом саме хлопець. ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія та під час розмови з поліцейськими відповідав на звернення «водій», жодного заперечення що він не є водієм, не заявляв, таким чином фактично повністю ідентифікував себе як водій транспортного засобу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейський батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Чорний О.В. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази та з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою ЕНА №4035638 від 09.02.2025 року, яка складена відносно ОСОБА_1 , 09.02.2025 о 01:22:15 год. в м. Дунаївці, по вул. Кобзаря (Толстого), 23, водій, керуючи автомобілем Renault не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1. «вузька суцільна лінія» та здійснив її перетин, не пов`язаний з об`їздом нерухомої перешкоди, чим порушив п.8.5.1. ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП України) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР).

Відповідно до п.8.5.1. ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до п.1.1. (вузька суцільна лінія) розділу 34 ПДР - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.73 КАС України).

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства покладено на відповідача. Таке ж тлумачення такого обов`язку наведено й у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відповідач надав до суду диск з відеозаписами подій, які передували її прийняттю.

Між тим, в оскаржуваній постанові в п.7 відсутнє посилання на жоден із доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, в тому числі на технічний засіб, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З метою повного з`ясування обставин справи суд дослідив зазначені відеозаписи, надані відповідачем.

Зокрема, з відеозапису (video839638009), на яке посилається відповідач як на фіксування вказаного порушення, не можна взагалі встановити, що саме позивач був за кермом транспортного засобу Renault, не видно державного номерного знаку та марки самого автомобіля, а також відсутня фіксація того, що автомобіль дійсно здійснив перетин дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», чим порушив п.8.5.1 ПДР України.

На наданих представником відповідача відеозаписах (clip-0, clip-1, clip-9, video612705967) не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу Renault з перебуванням за кермом саме ОСОБА_1 .

Таким чином даними відеозаписами не доведено те, що позивач керував транспортним засобом 09.02.2025 о 01:22:15 год. в м. Дунаївці, по вул. Кобзаря (Толстого), 23, водій, керуючи автомобілем Renault, а також того, що позивач причетний до зазначеного правопорушення.

На наданих відповідачем відеозаписах щодо спілкування з позивачем починаються з того, що працівники поліції підходять до автомобіля Renault, який був припаркований біля гаражних воріт житлового будинку. З пасажирського місця вказаного автомобіля вийшов ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_1 заперечував факт здійснення керування належним йому автомобілем в час та місці, зазначених в оскаржуваній постанові. Із місця водія вийшла жінка, зазначивши, що вона керувала транспортним засобом, позичила машину у сестри та надавала поліцейським страховки на автомобіль.

У подальшому працівники поліції після суперечки з ОСОБА_1 та жінкою, самостійно визначили ОСОБА_1 як особу, яка керувала транспортним засобом. При цьому ними не було вжито жодних заходів до встановлення дійсних обставин події та зібрання належних доказів.

Протягом тривалої розмови (близько 2 годин) позивача, жінки, з поліцейськими з приводу надання доказів вчиненого правопорушення, вони зазначають про наявність відео, яке «зараз викачують», «мусить бути то відео» (23:35), поліцейський - «буде воно чи не буде сьогодні…» (23:54), «через задній реєстратор нічого не показує» (23:33), що підтвердив поліцейський. Окрім того, поліцейський сам підтвердив, що «водій підійшов до пасажирських дверей, є спілкування…» (01:06:53-01:07:03), тобто фактично інших доказів немає.

Доводи представника відповідача про те, що під час розмови з поліцейськими жінка підтвердила, що керував транспортним засобом хлопець та те, що ОСОБА_1 жодного заперечення що він не є водієм не заявляв спростовується переглянутими відеозаписами (0:00:55-0:01:10, де вона вказувала «я не підтверджувала Вам нічого», «я їхала»; 0:02:45-0:03:00, де ОСОБА_1 неодноразово вказував «я не був за рульом»).

Доводи про те, що «на відеозаписах зафіксовано як на дорожньому знаку, в дзеркалі заднього виду та на будівлі вбачається відбиття проблискового маячка червоного кольору службового автомобіля під час руху, що свідчить про подання сигналу поліцейськими щодо зупинки транспортного засобу», а також «позивач був у білих кросівках та на відео видно, що білі кросівки перемістились з місця водія на пасажирське сидіння, що свідчить про те, що позивач керував транспортним засобом та перемістився з сидіння водія на пасажирське сидіння» є неспроможними, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях.

В свою чергу притягнення особи до юридичної відповідальності не може базуватися на припущеннях, як про це зазначив поліцейський «я висуваю теорію…» (23:45:10-15).

Також нібито підтвердження позивачем факту керування транспортним засобом ґрунтується на довільному тлумаченні розмов з відповідними особами, а не підтвердженими належними й допустимими доказами. Окрім цього, слід зазначити й про позицію Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17 щодо того, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. В даному випадку відсутнє й беззаперечне визнання позивачем вини у вчиненому під час складання оскаржуваної постанови.

Таким чином, фактично матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

На наданих відповідачем та переглянутих судом відеозаписах не зафіксовано невиконаня вимог дорожньої розмітки 1.1. «вузька суцільна лінія» та її перетину автомобілем Renault, місце такого перетину, номерний знак зазначеного автомобіля під час його руху, безпосередньо особа, яка керувала ним.

Також слід зазначити й про формулювання обставин, які встановлені поліцейським та наведені в оскаржуваній постанові щодо часу вчинення правопорушення. Так, у постанові зазначається, що інкриміноване позивачу правопорушення вчинено ним о 01:22:15 год. 09.02.2025. В той же час, з переглянутих відеозаписів вбачається про спілкування поліцейських з позивачем та жінкою ще за дві години до цього (близько 23 год. 20 хв. 08.02.2025), але з приводу обставин, які виникнуть фактично у майбутньому (згідно дійсного змісту постанови).

Твердження про автоматичне «підтягнення часу» суд оцінює критично, оскільки таке очевидно є недостовірним з огляду на введення даних поліцейським на місці, а не обробку таких даних іншою особою чи у разі фіксування правопорушення в автоматичному режимі.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з постановою Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку УПП) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія відповідача не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Враховуючи наведене й те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності складу адміністративного правопорушення, встановлення вини особи у його вчиненні, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, суд вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем наведених у постанові ЕНА №4035638 від 09.02.2025 положень ПДР, тому законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а постанова про накладення адміністративного стягнення відносно нього скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.72-79, 136, 139, 211, 241-246, 250, 271, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №4035638 від 09.02.2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження - Хмельницька область, м. Хмельницький, вул.Коцюбинського, 35/2, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейський батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Чорний Олег Вікторович (місцезнаходження Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вул. Заводська, 6-А).

Повне судове рішення складене 28 квітня 2025 року.

Суддя О.М.Сосна