Справа № 440/8557/24
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/8557/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправним та нечинним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та нечинним рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Про припинення комунального медичного підприємства Лікарня Придніпровська від 17.05.2024 року,

- стягнути з розпорядника коштів місцевого бюджету Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ідентифікаційний код 04057287, місцезнаходження: площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , судові витрати з правничої допомоги у сумі 30 000,00 гривень та зі сплати судового збору.

Ухвалою суду від 22.07.2024 позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 26.07.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2024 у справі №440/8557/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 по справі №440/8557/24 скасовано; справу № 440/8557/24 за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/8557/24 із призначенням її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначав, що оскаржене рішення містить ознаки протиправності з огляду на пряму законодавчу заборону, запроваджену статтею 49 Конституції України та статтею 16 Закону України "Про основи законодавства України про охорону здоров`я", на скорочення існуючої мережі закладів охорони здоров`я державної і комунальної форми власності. Крім цього, звертав увагу суду, що спірне рішення було прийняте з порушенням встановленої Регламентом Ради процедури, оскільки Рада не проводила ні громадських слухань, ні обговорень, ні консультацій з приводу припинення діяльності лікарні. На веб-сайті Ради відсутні акти органу місцевого самоврядування про скликання позачергової сесії міської ради з порядком денним від 17.05.2024 та про особливості порядку проведення сесії, у тому числі документи щодо розгляду проекту оскаржуваного рішення на комісії та пояснювальні записки до проекту рішення.

У відзиві на позовну заяву, представник міської ради просила суд відмовити у задоволенні позову . Зазначила, що засновником та власником підприємств комунальної форми власності є територіальна громада, інтереси якої представляє відповідна рада, до компетенції якої й належить здійснення розпорядчих функцій та вирішення питання щодо ліквідації, реорганізації та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Порядок створення, припинення закладів охорони здоров`я, особливості діяльності визначаються законом. Мережа державних і комунальних закладів охорони здоров`я формується з урахуванням планів розвитку госпітальних округів, потреб населення у медичному обслуговуванні, необхідності забезпечення належної якості такого обслуговування, своєчасності, доступності для громадян, ефективного використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів. Існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. З метою забезпечення територіальної доступності якісної медичної та реабілітаційної допомоги населенню визначається госпітальний округ. Органи місцевого самоврядування здійснюють планування розвитку мережі закладів охорони здоров`я комунальної форми власності, приймають рішення про створення, припинення, реорганізацію чи перепрофілювання закладів охорони здоров`я з урахуванням затвердженого у встановленому порядку плану розвитку госпітального округу. За таких обставин Рада наділена господарською компетенцією як власник приймати рішення про реорганізацію КМП "Лікарня Придніпровська".

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання пункту 22 доручення Прем`єр-міністра України №14/1/1-15 від 17.01.2015 щодо передачі з державної у комунальну власність відповідних установ, закладів та організацій Рада надала згоду на прийняття з державної власності у комунальну власність територіальної громади міста Кременчука цілісного майнового комплексу Державного закладу "Вузлова лікарня станції Кременчук СТГО "Південна залізниця" за адресою: провулок Павлівський, 1/4, м. Кременчук, про що свідчать рішення Ради від 24.02.2015 та від 07.07.2015. КМП "Лікарня Придніпровська" є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним неприбутковим підприємством, що надає медичну допомогу на території міста Кременчука та Потоківського Старостинського округу (складається із сіл Потоки, Соснівка, Придніпрянське, Мала Кохнівка) Південного підокругу госпітального округу Полтавської ОДА з центром у місті Кременчуці.

Між тим розпорядженням міського голови міста Кременчука від 09.04.2024 №64-Р "Про скликання позачергової ХХІV сесії Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області VIII скликання" було скликано позачергову ХХІV сесію Ради VIII скликання 10.04.2024 у приміщенні Ради в режимі дистанційного засідання .

17.05.2024 відповідно до ст.ст. 63, 78 Господарського кодексу України, ст.ст. 104-107 Цивільного кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", керуючись ст.ст. 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", позачерговою ХХІV сесією Ради VIII скликання було прийнято рішення "Про припинення комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська", відповідно до якого вирішено:

1. Припинити комунальне медичне підприємство "Лікарня Придніпровська" в результаті реорганізації шляхом приєднання до комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського".

2. Визнати комунальне некомерційне медичне підприємство "Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського" правонаступником прав та обов`язків комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська" в частині, пропорційній обсягу прав та обов`язків, яке воно отримує за передавальним актом.

3. Встановити двомісячний строк для заявлення кредиторами своїх вимог з дати публікації оголошення про реорганізацію в бюлетені державної реєстрації.

4. Призначити та затвердити персональний склад комісії з припинення комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська" в результаті реорганізації шляхом приєднання до комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського".

5. Уповноважити призначену та затверджену комісію:

5.1. Протягом трьох днів в установленому законодавством порядку повідомити державного реєстратора про прийняте рішення, а також надати йому необхідні документи для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

5.2. В установленому законодавством порядку забезпечити дотримання соціально-правових гарантій працівників реорганізованого закладу на умовах, визначених законодавством.

5.3. Провести суцільну інвентаризацію активів та зобов`язань комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська", що реорганізується.

5.4. Забезпечити проведення розрахунків з кредиторами комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська", що реорганізується.

5.5. Заявити вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська", що реорганізується.

5.6. До завершення строку пред`явлення вимог кредиторів закрити рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунків, які використовуються для розрахунків з кредиторами під час реорганізації комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська".

5.7. Передачу майна, активів, зобов`язань комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська" здійснити правонаступнику комунальному некомерційному медичному підприємству "Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського" в установленому законодавством порядку.

5.8. Скласти передавальні акти, баланси комунального медичного підприємства "Лікарня Придніпровська", що реорганізується, та подати на затвердження Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області.

5.9. Документи, що підлягають обов`язковому зберіганню, передати в установленому законодавством порядку правонаступнику комунальному некомерційному медичному підприємству "Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського".

5.10. Здійснити інші заходи, пов`язані із реорганізацією підприємства, в порядку, встановленому чинним законодавством України.

5.11. Подати державному реєстраторові документи, передбачені законом для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи шляхом приєднання в установлений законом строк.

6. Визначити, що у разі відсутності голови комісії виконання його обов`язків покладається на заступника голови комісії.

7. Оприлюднити рішення відповідно до вимог законодавства.

8. Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника міського голови Усанову О.П. та постійну депутатську комісію з питань соціального захисту населення, захисту прав ветеранів війни та учасників бойових дій, охорони здоров`я, материнства та дитинства (голова комісії Брижаха К.Г.).

Вирішуючи цей публічно-правовий спір по суті, суд виходить з наступного.

Предметом судового оскарження є не нормативно-правовий акт, як помилково вважає позивач, а акт органу місцевого самоврядування індивідуальної дії, оскільки такий стосується прав та обов`язків конкретно визначеного кола осіб, на яких він поширює свою дію юридичної особи, яка припиняється, та юридичної особи, яка є правонаступником.

Досліджуючи питання наявності ознак порушених у такому публічно-правовому спорі прав чи інтересів позивача, суд звертає увагу на таке.

Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Цю конституційну норму необхідно застосовувати з урахуванням її офіційного тлумачення, наданого Конституційним Судом України у рішенні від 25.11.1997, де Суд розтлумачив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Обґрунтовуючи свою позицію, Конституційний Суд, крім іншого, зазначив, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлюють принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність. Тим самим створено механізм реалізації конституційного права особи на судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Звідси випливає, що Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистом своїх прав чи свобод.

З наведеного офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України слідує, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Особа має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів визначає Кодекс адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства у контексті трактування Конституційним Судом положень частини другої статті 55 Конституції України не можуть бути реалізовані у разі звернення особи до суду за захистом прав, свобод або інтересів, які не пов`язані з нею безпосередньо.

Конституційна гарантія права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб має на меті захист прав, свобод або законних інтересів особи, яка вважає, що безпосередньо її права, свободи або законні інтереси порушені чи створюються перешкоди для їх реалізації.

Тобто право на оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, складовою якого є право на звернення до суду (право на доступ до судової процедури), не є абстрактним, а пов`язане з правом конкретної особи та з її переконанням у тому, що держава в особі органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб протиправно втрутилася у її права або свободи.

Конституція України закріплює гарантію для звернення до суду за захистом прав, але не має на меті гарантувати сам лише судовий розгляд (судове слухання).

Для звернення до суду особа повинна мати матеріально-правову заінтересованість у вирішенні спору.

Відповідно право, свобода або законний інтерес особи можуть бути захищені судом лише у разі його порушення, внаслідок чого така особа набуває ознак потерпілого.

З цього слідує необхідність з`ясування судом обставин, які свідчать про порушення права, свободи або інтересу особи, тоді як особа-позивач повинен довести, що він має право або законний інтерес і є потерпілим від порушення цього права чи інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Потерпілим від порушення є особа, яка безпосередньо зазнала або з великим ступенем ймовірності зазнає суттєвих негативних наслідків від стверджуваного порушення.

У справі, що розглядається, оскаржується рішення Ради, яке є актом індивідуальної дії, що впливає на правове становище юридичних осіб, які реорганізуються, і не встановлює прав чи обов`язків безпосередньо для позивача.

Доводи позивача з приводу того, що спірне рішення порушує право на отримання медичних послуг, суд визнає безпідставними, оскільки право на оскарження рішень органу місцевого самоврядування мають лише ті особи, відносно яких застосовано відповідний акт, а також особи, які є суб`єктами правовідносин, де застосовується прийнятий органом місцевого самоврядування акт, і лише у разі якщо є підстави вважати, що таким актом порушуються їхні права, свободи або законні інтереси.

Позовна заява, яка є предметом даного судового аналізу, не містить будь-яких доводів з приводу того, що спірним рішенням Ради порушені права чи законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки, як вже зазначалося судом вище, предметом судового оскарження є акт органу місцевого самоврядування індивідуальної дії, який стосується прав та обов`язків третіх осіб - юридичної особи, яка припиняється, та юридичної особи, яка є її правонаступником, позаяк позивач не входить до кола цих осіб, а тому не є учасником відповідних правовідносин.

Суд при з`ясуванні статусу позивача як "потерпілого", керується практикою, напрацьованою Європейським судом з прав людини.

Поняття "потерпілий" має автономне значення (не залежить від національного законодавства) і має значення лише для цілей застосування Конвенції.

Відповідно до статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає: a) що ця заява несумісна з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтована або є зловживанням правом на подання заяви; b) що заявник не зазнав суттєвої шкоди, якщо тільки повага до прав людини, гарантованих Конвенцією і протоколами до неї, не вимагає розгляду заяви по суті, а також за умови, що на цій підставі не може бути відхилена жодна справа, яку національний суд не розглянув належним чином.

Отже, право особи на звернення до ЄСПЛ пов`язане з наявністю у неї статусу жертви (потерпілого). Слово "жертва" в контексті статті 34 Конвенції означає особу або осіб, яких прямо або опосередковано торкнулося стверджуване порушення. Отже, стаття 34 стосується не лише безпосередньої жертви або жертви стверджуваного порушення, але також непрямих жертв, яким порушення заподіяло б шкоду або які б мали дійсну і особисту зацікавленість в тому, щоб воно припинилося (Валліанатос та інші проти Греції [ВП], №№ 29381/09 та 32684/09, п. 47, від 07.11.2011).

Щоб мати можливість подати скаргу відповідно до статті 34, заявник повинен бути здатним довести, що оскаржуваний захід "зачіпає його безпосередньо" (Тенасє проти Молдови [ВП], № 7/08, п. 104, від 27.04.2010, Берден проти Сполученого Королівства [ВП], №. 13378/05, п. 33, від 29.04.2008).

Заявник може вимагати статус жертви порушення Конвенції, якщо він чи вона знаходяться під дією (охоплені) законодавства, яке дозволяє вживати таємні заходи спостереження, а також, якщо відсутні засоби правового захисту (Роман Захаров проти Росії [ВП], № 47143/06, пп. 173-178, від 04.12.2015). Проте для того, щоб мати можливість претендувати на статус жертви в такій ситуації, заявник повинен надати обґрунтовані і переконливі докази вірогідності того, що порушення, що впливає на нього або неї особисто, буде мати місце; одних підозр або припущень недостатньо (Сенатор Лайнс GmbH проти Австрії, Бельгії, Данії, Фінляндії, Франції, Греції, Ірландії, Італії, Люксембургу, Нідерландів, Португалії, Іспанії, Швеції та Великої Британії [ВП] (ухв.), №56672/00, від 10.03.2004).

Конвенція не передбачає подання actio popularis (можливості подання позову "в інтересах правопорядку") з метою тлумачення прав, які вона містить, або дозволу фізичним особам оскаржити положення внутрішньодержавного права тільки тому, що вони вважають, не перебуваючи під прямим впливом такого положення, що воно може суперечити Конвенції (Аксу проти Туреччини [ВП], №№ 4149/04 та 41029/04, п. 50, від 15.12.2012, Берден проти Сполученого Королівства [ВП], №. 13378/05, п. 33, від 29.04.2008).

Як зазначив Верховний Суд у пункті 53 постанови від 11.08.2021 у справі №815/6938/17, з наведеного випливають такі ознаки "потерпілого" від порушення законного інтересу: а) безпосередньо йому належить законний інтерес, на захист якого подано позов; б) має місце безпосередній негативний вплив порушення на позивача або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому. Зокрема, якщо позивач змушений змінити свою поведінку або існує ризик бути притягнутим до відповідальності; в) негативний вплив є суттєвим (зокрема, позивачеві завдано шкоду); г) існує причинно-наслідковий взаємозв`язок між законним інтересом, оскаржуваним актом та стверджуваним порушенням.

Встановлені судом у справі обставини свідчать про те, що позивач не є потерпілою особою від оскаржуваного рішення Ради.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №515/589/15, від 05.12.2019 у справі №814/2892/16.

За таких обставин суд залишає позов без задоволення у повному обсязі безвідносно до решти доводів позовної заяви та додаткових пояснень по справі щодо протиправності спірного рішення, у тому числі й щодо порушення процедури його прийняття, оскільки це ніяк не зачіпає права чи законні інтереси позивача, а тому судовій оцінці такі доводи в рамках цього провадження не підлягають.

За відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправним та нечинним рішення відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Головуючий суддя Л.М. Петрова