Справа № 240/10776/24
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/10776/24

категорія 102090000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Управління державної міграційної служби України в Житомирській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, оформлену листом від 05.04.2024;

- зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Житомирській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 15.03.2024 замість документа про припинення громадянства російської федерації.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що після набуття громадянства України, позивач зобов`язалась протягом двох років припинити громадянство російської федерації відповідно до вимог Закону України "Про громадянство України" та надати документи на підтвердження припинення громадянства російської федерації. Позивач пояснила, що оскільки чинна в рф процедура припинення громадянства передбачала звернення з вказаним питанням до консульських установ рф у відповідній країні, то позивач мала б до 09.08.2023 подати до посольства рф в Україні заяву з відповідними документами. Однак у зв`язку із поширенням covid-19 збір необхідних документів та запис на прийом до консульської установи рф був ускладнений. Надалі, у зв`язку з війною, діяльність російських закордонних установ в Україні була зупинена з 24.02.2022 на невизначений строк. Позивач зазначає, що не мала та не має можливості через незалежні від неї обставини, виконати вимоги про позбавлення іноземного громадянства, зокрема припинити громадянство російської федерації упродовж двох років з моменту набуття громадянства України. Відмова Управління державної міграційної служби України в Житомирській області прийняти у позивача декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, оформлена листом від 05.04.2024, слугувала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Після усунення позивачем недоліків позову, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

02.07.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що обов`язок щодо припинення іноземного громадянства та подання відповідних документів про це покладено саме на особу іноземця, протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Оскільки позивач пропустила двохрічний термін, передбачений нормами статті 8 Закону України "Про громадянство України", на припинення іноземного громадянства, то її звернення правомірно залишено без розгляду.

05.07.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив вх. №38455/24, в якій представник позивача заперечувала проти доводів відзиву, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, що зазначені у позовній заяві та цій відповіді.

06.09.2024 та від 11.02.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі вх. №49412/24 та вх. №9775/25.

09.09.2024 та від 12.02.2025 на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення представника відповідача вх. №49772/24 та вх. №10207/25, відповідно до змісту яких представником позивача зазначено, що дозвіл на постійне проживання на території іноземної держави є передумовою звернення до консульської установи рф в іноземній країні. Проте позивач має право на проживання лише в Україні. Відтак, на думку представника позивача, позивач має право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства російської федерації наразі є неможливим з незалежних від позивача причин.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.08.2021 набула громадянство України на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» згідно з рішенням УДМС України в Житомирській області.

На підтвердження набуття громадянства України ОСОБА_1 було видано відповідну довідку №198 від 30.08.2021 та тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 від 28.12.2021 з терміном дії до 09.08.2023.

Позивач зобов`язалася протягом 2 років, тобто до 09.08.2023, припинити громадянство російської федерації відповідно до вимог Закону України «Про громадянство України» та надати документи на підтвердження припинення громадянства російської федерації.

Чинна в рф процедура виходу з російського громадянства особами, які мають документи про право на проживання в інших державах, вимагає звернення з цим питанням виключно до консульських установ рф у відповідній країні. Тобто для припинення громадянства російської федерації позивач мала подати заяву із відповідними документами до посольства рф в Україні.

Після отримання тимчасового посвідчення позивач хотіла звернутися до посольства рф в Україні, для чого збирала необхідні документи - такі дії є обов`язковими для звернення до повноважних органів рф з питання виходу з громадянства рф, однак у зв`язку з поширенням covid-19 збір документів та запис на прийом до консульської установи рф був ускладнений.

У подальшому, у зв`язку із війною в Україні, діяльність російських закордонних установ в Україні була зупинена з 24.02.2022 на невизначений строк. Відповідно, на прийом позивач не потрапила, документи на вихід не подала і досі не може цього зробити.

Позивач звертає увагу суду на те, що через початок 24.02.2022 повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на територію України було розірвано дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією. Відповідно станом на сьогодні консульські установи рф на території України не функціонують, записатись на прийом до посольства рф в Україні неможливо. Через припинення їхньої роботи подання та отримання будь-яких документів найближчим часом є неможливим. Позивач посилається на те, що з об`єктивних причин не може звернутися до уповноважених органів рф із клопотанням про припинення громадянства російської федерації.

Відтак, позивач не мала та не має можливості через незалежні від неї обставини, виконати вимоги про позбавлення іноземного громадянства, зокрема припинити громадянство російської федерації упродовж двох років з моменту набуття громадянства України.

Відповідна процедура припинення громадянства особами, які проживають на території України, російською федерацією починаючи з 24.02.2022 не забезпечена. Альтернативних способів припинення громадянства рф, в умовах зупинення діяльності російських загранустанов в Україні, російською державою не створено.

З метою отримання інформації щодо виконання свого зобов`язання припинити громадянство російської федерації в ситуації початку воєнних дій росією та припинення діяльності російських закордонних установ на території України позивач неодноразово зверталася до УДМС України в Житомирській області.

Позивачем було отримано відповіді, з яких вбачається, що саме на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати необхідний документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства України. Також було зазначено, що рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України може бути скасовано у зв`язку з невиконанням вказаного зобов`язання. Жодних роз`яснень щодо способу виконання зобов`язання припинити громадянство росії в умовах розірвання дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією та припинення діяльності консульських установ рф на території України відповідач не надав.

Позивач зазначила, що є усталена практика надання міністерством закордонних справ російської федерації відповіді, що процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації для осіб, які постійно проживають на території України, не здійснюється, а оформити такий вихід на території іншої держави можливо виключно у випадку, якщо є документи, які підтверджують право на постійне проживання в цій державі. ОСОБА_1 має право на постійне проживання виключно на території України, остаточне громадянство якої і хоче набути.

Відповідно до чинного законодавства рф документ, що підтверджує дозвіл уповноваженого органу іноземної держави на проживання в даній державі є обов`язковим, і у разі відсутності такого дозволу на ПМП в третій державі - заява позивача про вихід з громадянства росії не буде прийнята до розгляду.

Отже, дозвіл на постійне проживання на території іноземної держави є передумовою звернення до консульської установи рф в іноземній країні. При цьому позивач має право на проживання лише в Україні.

Таким чином, на думку позивача, нею вжито усіх можливих заходів для виконання свого обов`язку припинити іноземне громадянство, проте у зв`язку із війною, розпочатою російською федерацією в Україні, діяльність російських закордонних установ в Україні була зупинена з 24.02.2022 на невизначений строк. Через припинення їхньої роботи подання та отримання будь-яких документів найближчим часом є неможливим. При цьому звернення до консульства рф в третій країні є також неможливим, оскільки Україна є єдиною державою, право на постійне проживання в якій має позивач. Тому, позивач пояснює, що з об`єктивних причин не може звернутися до уповноважених органів рф із клопотанням про припинення громадянства російської федерації та отримати відповідне рішення про припинення громадянства російської федерації.

Позивач 15.03.2024 подала до відповідача декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації (а.с.32-35).

УДМС України в Житомирській області листом від 05.04.2024 повідомило позивача про відмову у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації (а.с.36).

Відмова відповідача у прийнятті декларації слугувала підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України від 18.01.2001 №2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон №2235-III).

Частиною 1 статті 1 Закону №2235-ІІІ визначено, що громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

У статті 6 Закону №2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з п.2 ч.1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням (частина 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону №2235-ІІІ іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (частина 1 статті 1 Закону №2235-III).

Згідно з частиною 8 статті 8 Закону №2235-ІІІ особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (частина 1 статті 1 Закону №2235-III).

Зі змісту частини 1 статті 9, пункту 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-ІІІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (частина 5 статті 8 Закону №2235-ІІІ).

Частиною 6 статті 8 Закону №2235-ІІІ регламентовано, що для оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) може бути подано:

1) іноземцем, якого визнано біженцем або якому надано притулок в Україні, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні;

2) іноземцем, який постійно проживає в Україні на законних підставах та є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України, - заяву про зміну громадянства;

3) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України чи який в установленому законодавством України порядку проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, контракт якого припинено, та звільнений з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в" пунктів 1, 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя;

4) іноземцем із числа осіб, зазначених у частинах двадцятій, двадцять четвертій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частин двадцятої, двадцять четвертої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя;

5) іноземцем, його подружжям, які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, та зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування;

6) іноземцем, який є другим із подружжя особи, яка в установленому законодавством України порядку проходила військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України та загинула при виконанні службових обов`язків, - декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя особи, яка в установленому законодавством України порядку проходила військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України та загинула при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до абзацу дванадцятого статті 1 Закону №2235-ІІІ зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства, визначеною у частині 1 статті 1 Закону №2235-ІІІ є: невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 21.05.2021 у Коростенському РВ УДМС у Житомирській області (далі територіальний підрозділ) засобами інформаційної підсистеми «Облік осіб, які набули або припинили громадянство України» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (далі ЄІАС УМП) сформовано від 21.05.2021 заяву №1820-000002481 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадянки російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявником разом із заявою були подані наступні документи: свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане 22.05.1987 МВ ЗАГС м.Євпаторія, Кримська область, посвідка на проживання для іноземців НОМЕР_3 , видана 08.09.2017 1801.3, паспортний документ НОМЕР_4 , виданий 01.10.2020 П-ВО росії в Україні (а.с.130-132).

Також, ОСОБА_1 21.05.2021 подано Зобов`язання припинити іноземне громадянство. За змістом зобов`язання ОСОБА_1 зобов`язалася протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України припинити громадянство (підданство) російської федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства), виданий уповноваженим на те органом цієї держави (російської федерації). У разі неотримання нею з незалежних причин документа про припинення громадянства (підданства) російської федерації зобов`язалася подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина до уповноваженого органу цієї держави (на звороті а.с.132).

Після проведених перевірок наданих відомостей заявника, погодження матеріалів справи з галузевим Департаментом ДМС, рішенням УДМС у Житомирській області від 09.08.2021 ОСОБА_1 оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ.

30.08.2021 оформлено довідку №198 про реєстрацію особи громадянином України (форма 44), яку ОСОБА_1 отримала для подальшого оформлення документа, що підтверджує громадянство України: тимчасове посвідчення громадянина України (а.с.133).

Вказана довідка містила застереження наступного змісту: Особам, які набули громадянства України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом України Про громадянство України порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Лише 22.12.2021 ОСОБА_1 звернулася із заявою-анкетою про оформлення тимчасового посвідчення громадянина України (за формою затвердженою наказом МВС, МЗС України від 25.12.2003 №1598/260). За змістом заяви ОСОБА_1 також ознайомилась із інформацією, що відповідно до пункту 2 статті 19 Закону №2235-ІІІ, іноземець, який набув громадянство України і не подав у порядку, передбаченому частиною 5 статті 8, пунктом 2 частини 2 статті 9 та частиною 2 статті 10 цього Закону, документ про припинення іноземного громадянства або декларацію про відмову від нього, втрачає громадянство України.

28.12.2021 ОСОБА_1 оформлено тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 строком дії до 09.08.2023, яке отримане нею 03.01.2022, про що свідчить розписка (на звороті а.с.133). За змістом розписки позивачу роз`яснено, що відповідно до вимог ст.21 Закону України «Про громадянство України», рішення про оформлення набуття громадянства України буде скасовано, якщо протягом двох років, з моменту набуття громадянства України, нею не буде подано документ про припинення іноземного громадянства або у випадках визначених законодавством декларацію про відмову від іноземного громадянства.

07.07.2023 до УДМС у Житомирській області надійшла заява ОСОБА_1 від 29.06.2023, в якій заявлено, що із початком повномасштабного вторгнення російської федерації на території України і призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні та зупиненням усіх дипломатичних зв`язків з країною-агресором, вона позбавлена можливості надати документи про припинення громадянства рф, у зв`язку із чим не може виконати взяте зобов`язання і просила прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства з подальшим здаванням паспорта іншої держави, або продовжити термін дії документів до закінчення воєнного стану, або продовжити законність її перебування на території України будь-яким існуючим у воєнний час законним способом. Безпосередньо декларація особою не подана.

03.08.2023 УДМС у Житомирській області повідомлено, що саме на особу покладено обов`язок припинити іноземне громадянство та подати відповідний документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства України. Станом на 03.08.2023 УДМС у Житомирській області не володіє інформацією про виконання заявницею зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Відповідно до Правил оформлення і видачі тимчасового посвідчення громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1111 тимчасове посвідчення видається на строк до 2 років. Отже, продовження його строку дії не визначено нормативним актом.

20.03.2024 до УДМС у Житомирській області надійшов супровідний лист, зареєстрований за вх. №Т-25/6/1801-24, з клопотанням прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства (згідно зразка, затвердженого наказом МВС України 16.08.2012 №715, форма 45) до якого долучена форма декларації, датована 15.03.2024, за текстом заповнена від імені ОСОБА_1 із виділеним пунктом 4) про те, що процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації для осіб, які постійно проживають на території України, не здійснюється (а.с.32-35).

05.04.2024 на електронну адресу ОСОБА_1 , на її прохання, що вказано у супровідному листі, відправлено лист-відповідь, у якому повідомлено, що у зв`язку із сплином встановленого законодавством строку подачі документа про припинення іноземного громадянства супровідний лист із додатками залишений без розгляду (а.с.36).

Так, на переконання суду, для вирішення даної справи, ключовим є з`ясування питання чи можна вважати, що документ про припинення громадянства від російської федерації позивач не отримала з незалежних від неї причин.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (частина 1 статті 1 Закону №2235-III).

Як вбачається із змісту позовної заяви як на підставу для неможливості отримання документа про припинення іноземного громадянства позивач посилається на вторгнення російських військ на територію України, розрив дипломатичних відносин між Україною та рф, а також призупинення роботи посольства рф в Україні, евакуація персоналу посольств та консульських установ рф в Україні починаючи з 22.02.2022, що об`єктивно унеможливило вчинити відповідні дії.

Однак, позивач з часу отримання тимчасового посвідчення громадянина України 30.08.2021 і до 29.06.2023 року не вчиняла жодних активних дій з метою припинення іноземного громадянства або подачі декларації про відмову від іноземного громадянства.

Суд погоджується із доводами представника відповідача, що активні дії спрямовані на фактичне виконання взятого на себе зобов`язання почали вчинятися позивачем лише 29.06.2023 (заява позивача, в якій вона посилається на неможливість виконати взяте на себе зобов`язання через початок повномасштабного вторгнення рф на території України та зупинення діяльності усіх консульських установ) та 15.03.2024 (дата декларації про відмову від іноземного громадянства), тобто зі спливом дворічного терміну на який видається тимчасове посвідчення громадянина України.

Позивачу оформлено довідку №198 про реєстрацію громадянином України 30.08.2021, на підставі прийнятого рішення про оформлення набуття громадянства України від 09.08.2021, а відтак, враховуючи норми чинного законодавства, строк виконання взятого зобов`язання про припинення іноземного громадянства розпочався саме з 09.08.2021, тобто в період коли консульські установи російської федерації на території України функціонували і позивач мала змогу розпочати виконувати свій обов`язок щодо подання відповідних документів, зокрема, насамперед заяви.

Однак матеріали справи не містять доказів того, що у період після прийняття рішення про набуття позивачем громадянства України 09.08.2021 і до визначеного законодавством дворічного строку 09.08.2023, ОСОБА_1 зверталась із заявою та відповідними документами для припинення іноземного громадянства до консульської установи російської федерації, як на території України (до початку повномасштабного вторгнення), так до консульських установ рф на територіях інших держав.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про вихід з громадянства рф ОСОБА_1 не подавалася взагалі, що виключає отримання ОСОБА_1 довідки про припинення іноземного громадянства.

Декларація про відмову від громадянства рф також не подавалася, незважаючи на те, що сам позивач посилається на введення воєнного стану з 24.02.2022.

Набуття громадянства конкретної держави надає особі додаткові гарантії безпеки, можливості покращити власний добробут та визначити цілковиту перспективу на майбутнє (інше певні привілеї), саме тому на особу (у даному випадку позивача) покладається обов`язок вживати всіх необхідних заходів та можливих активних дій, спрямованих на припинення громадянства рф та виконання взятого зобов`язання.

Посилання позивача та її представника на наявність у позивача двох альтернативних дій, які мають бути вчинені протягом встановлених двох років для виконання взятого нею зобов`язання, є необґрунтованими. Законодавство про громадянство України встановлює для іноземців зобов`язання про припинення іноземного громадянства, і лише за наявності поважних причин допускає подання декларації про відмову від іноземного громадянства у строки визначені законодавством.

Поведінка позивача в частині невиконання взятого на себе зобов`язання щодо припинення громадянства рф характеризується судом як пасивна, оскільки із встановлених законодавцем 2 років нею не здійснено жодних дій для виконання взятого зобов`язання, а також для подання декларації про відмову від громадянства рф.

Декларацію про відмову від іноземного громадянства надіслано засобами поштового зв`язку поза межами встановленого статтею 8 Закону №2235-ІІІ дворічного строку.

Відповідач також звертає увагу суду на те, що позивач після отримання тимчасового посвідчення громадянина України продовжувала користуватися статусом громадянина російської федерації та підтримувати правовий зв`язок з російською федерацією, зокрема має діючий паспорт громадянина рф та здійснювала 21.04.2022 перетин кордону у пункті пропуску «Грушів» (Польща-Україна) в`їзд на територію України.

На думку відповідача, позивач за допомогою судових рішень хоче завершити процедуру оформлення набуття громадянства України, нехтуючи Конституцією України та законами України, якими чітко встановлено як єдине громадянство (стаття 4 Конституції України) так і необхідність виконання іноземцем взятого особистого зобов`язання щодо припинення іноземного громадянства та обов`язку подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України (стаття 8 Закону №2235-ІІІ) або декларації про відмову від іноземного громадянства у той же строк.

Суд звертає увагу, що позивач зобов`язалася протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України подати до органу, що видав їй тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави, а у разі неотримання ним з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства рф, зобов`язалась подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави (а.с. 132 на звороті).

Чинним національним законодавством передбачено алгоритм дій щодо набуття громадянства України, який позивачем не дотримано, а тому суд прийшов до висновку, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства від 15.03.2024 замість документа про припинення громадянства російської федерації, діяв у спосіб та в межах своєї компетенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2024 у справі №380/18661/23.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (10005, вул. Чуднівська, 105, м. Житомир, ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

29.04.25