Справа № 140/698/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/698/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інтердек до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Інтердек (далі ТзОВ Інтердек) звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 16 вересня 2024 року №UA205140/2024/000295/2 про коригування митної вартості товарів.

Позов обґрунтовано тим, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товару (генераторів) декларант позивача подав до Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №24UA58U9, в якій митну вартість визначив за основним методом, тобто за ціною договору (контракту), й до фактурної вартості 83908,44 доларів США додано також витрати на транспортування у сумі 365544,00 грн, 685,00 доларів США та на послуги митного складу у сумі 470,00 євро. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2024 року №UA205140/2024/000295/2, визначивши митну вартість за резервним методом, вказавши, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується з таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Заперечуючи твердження митного органу про розбіжності ваги товару в автотранспортній накладній від 12 січня 2024 року №А-129 (23946,17 кг) та в договорі-заявці від 12 вересня 2024 року №12/09 (24000,00 кг), позивач зазначив, що при укладенні договору від 01 червня 2024 року сторони обумовили, що вага вантажу не повинна перевищувати 24000,00 кг. Фактично перевізник здійснив перевезення вантажу вагою 23946,17 кг (не перевищує 24000,00 кг), а посилання митного органу на такі розбіжності жодним чином на митну вартість товару не впливають.

Позивач вказав і на безпідставність зауважень митного органу стосовно ненадання зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11 червня 2024 року №1-1106 та рахунка-фактури YHCK240627-2, адже такі згідно з МД №24UA58U9 та додатково з поясненнями від 13 вересня 2024 року №78 були надані митному органу.

З приводу твердження митного органу про те, що рахунок на оплату від 05 вересня 2024 року №530/09/24/OSA виданий суб`єктом Omida Sea&Air, договору із яким не надано, позивач повідомив, що фірма Omida Sea and Air Sposka Akcyjna (Польща) здійснила автомобільне перевезення вантажу - двох контейнерів XHGU5037435, CICU853180. Загальна вартість автомобільного перевезення двох контейнерів становить 1400,00 доларів США, відповідно вартість перевезення одного контейнера - 700,00 доларів США. Відповідно до наданої митному органу накладної №34395275 пунктом призначення товару є Малашевичі (Польща), а згідно з рахунком-проформою від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR фірма ASSA sp.z о.о. здійснювала перевантаження товару з контейнеру СICU853180 на автомобільний транспорт у місті Хелм (пункт, в який здійснювалась поставка товару компанією Omida Sea and Air Sposka Akcyjna), про що є дані в товарно-транспортній накладній від 02 вересня 2024 року №А-129. Витрати по перевантаженню товару були включені до митної вартості товару і митним органом не заперечуються. Зазначені документи в сукупності з іншими документами, що надавались митному органу, повністю підтверджують складові митної вартості товару щодо понесених витрат з поставки товару та не містили суперечностей між собою.

Неаргументованим, на думку позивача, є і висновок митного органу про відсутність інформації щодо сум та суб`єктів здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт та невключення таких робіт до митної вартості. Так поставка товару здійснювалась на умовах FCA Туаньцзєцунь (Китай) та відповідно до зовнішньоекономічного контракту, укладеного з продавцем товару, у вартість товару включається також вартість контейнерного завантаження товару на залізничний транспорт продавцем - компанією Сhongqing Yinu Engine machinery Cо., Ltd. і жодних додаткових витрат в цій частині товариством понесено не було. Переміщення контейнеру CICU853180 в Малашевичі (Польща) на транспортний засіб фірми Omida Sea and Air Sposka Akcyjna здійснювалось TзOB Транслогістик-ЮА відповідно до договору про транспортно-експедиторське обслуговування. Перевантаження товару в місті Хелм (що включало в себе розвантаження контейнеру CICU853180) та завантаження товару на транспортний засіб ТзОВ Метпровуд здійснювалось фірмою ASSA sp. z о.о. (згідно з фактурою-проформою від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR вартість послуг з перевантаження становить 400,00 євро). Вказані витрати включені до митної вартості товару як витрати пов`язані з транспортуванням та відображені в графі 12 МД №24UA58U9.

Позивач вважає, що відповідачем не доведені обставини, які зумовили витребування додаткових документів, а спірне рішення не відповідає і вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55, статті 64 МК України: у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем; відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.124-132). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за МД №24UA58U9 від 13 вересня 2024 року відбулось автоматичне спрацювання декількох профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР). У митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, оскільки у поданих документах було встановлено розбіжності (не подано зовнішньоекономічний договір (контракт) №1-1106, рахунок-фактуру YHCK240627-2; вага товару згідно з автотранспортною накладною відрізнялася від ваги товару в договорі-заявці на перевезення; рахунок на оплату від 05 вересня 2024 року №530/09/24/OSA виданий суб`єктом Omida Sea and Air, щодо якого не надано договір; відсутня інформація щодо сум та суб`єктів здійснення вантажно-розвантажувальних робіт).

На запит митного органу позивач не надав усіх документів, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, тому митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. Через неможливість застосування наступних методів митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі ЄАІС Держмитслужби) щодо товару, країна походження якого Китай.

Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 16 вересня 2024 року №UA205140/2024/000295/2 відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Інших заяви по суті справи від сторін не надходило.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні (а.с.190).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.

11 червня 2024 року між ТзОВ Інтердек (покупець) та компанією Сhongqing Yinu Engine machinery Cо., Ltd. (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №1-1106, за умовами якого продавець зобов`язується продавати покупцю генератори (а.с.28-35).

13 вересня 2024 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (генераторів, виробник Сhongqing Yinu Engine machinery Cо., Ltd., Китай) на умовах FCA Туаньцзєцунь (Китай) декларант в інтересах ТзОВ Інтердек в порядку електронного декларування подав МД №24UA58U9 (а.с.20-23). Фактурна вартість імпортованого товару №1, №2, №3 становить 83908,44 доларів США. Митну вартість визначено з урахуванням транспортних витрат у сумі 415182,86 грн. Для підтвердження митної вартості додано: контракт на поставку товарів від 11 червня 2024 року №1-1106 (а.с.28-35); проформу-інвойс від 03 липня 2024 року YHCK240627 (а.с.37); комерційний інвойс від 01 серпня 2024 №YHCK240627-1 (а.с.38); платіжні документи в іноземній валюті від 05 липня 2024 року №LV131720/240704 на суму 25447,03 доларів США та від 07 серпня 2024 року №LV134302/240807 на суму 58461,41 доларів США (а.с.45-48); залізничну накладну від 15 серпня 2024 року №34395275 (а.с.40); договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 29 липня 2024 року №1-2907 (а.с.49-56); договір про співпрацю від 26 липня 2024 року №33/2024 з додатками №1, 2 (а.с.63-86); договір-заявку на міжнародні вантажні перевезення від 12 вересня 2024 року №12/09 (а.с.89); автотранспортну накладну (CMR) від 12 вересня 2024 року №A-129/3 (а.с.43); рахунок-фактуру від 04 вересня 2024 року №4586267 (а.с.57); платіжну інструкцію від 04 вересня 2024 року №357 (а.с.58); інвойс від 05 вересня 2024 року №530/09/24 OSA (а.с.59); платіжну інструкцію в іноземній валюті від 05 вересня 2024 року №LV136712/240905 на суму 400,00 доларів США (а.с.61); транзитний товаросупроводжувальний документ MRN №24PL301020NS6YXMB0 від 11 вересня 2024 року (а.с.94); фактуру-проформу від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR (а.с.87); калькуляцію транспортних витрат від 12 вересня 2024 року №76 (а.с.98); довідку про транспортні витрати від 13 вересня 2024 року №257 (а.с.90); пакувальний лист від 01 серпня 2024 року (а.с.96); технічні паспорти товару (а.с.91-93).

Митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано про розбіжності в поданих документах та відсутність усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним декларантом методом: зовнішньоекономічний договір (контракт) №1-1106, зазначений в графі 44 МД від 11 червня 2024 року, рахунок-фактуру YHCK240627-2, зазначену в автотранспортній накладній від 12 вересня 2024 року №A-129, не подано до митного оформлення; відповідно до автотранспортної накладної від 12 вересня 2024 року №A-129 вага товару становить 23946,17 кг, що суперечить вазі в договорі-заявці від 12 вересня 2024 року №12/09 24000 кг; рахунок на оплату від 05 вересня 2024 року №530/09/24/OSA, виданий суб`єктом Omida Sea and Air, однак договору між контрагентами не надано; зважаючи на умови поставки FCA, інформації щодо сум та суб`єктів здійснення вантажно-розвантажувальних робіт не надано, в графі 21 МД такі витрати відсутні, що свідчить про їх не включення до митної вартості. Декларанту запропоновано в 10-дениий термін надати: виписку з бухгалтерської документації; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура YHCK240627-2; страхові документи; транспортні документи; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.154 зворот-155).

ТзОВ Інтердек листом від 13 вересня 2024 року №78 (а.с.99) надало Волинській митниці пояснення, що в договорі-заявці від 12 вересня 2024 року №12/09 вага округлена, тому є невелика різниця; у рахунку-фактурі від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR окремим пунктом зазначена вартість перевантаження товару в Польщі. Одночасно надано договір від 11 червня 2024 року №1-1106, рахунок-фактуру YHCK240627-2 від 01 серпня 2024 року (а.с.100-101). Також декларант листом від 13 вересня 2024 року повідомив відповідача про те, що подав усі наявні документи (а.с.103).

16 вересня 2024 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА205140/2024/000295/2 (а.с.15-16). Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності (ті, про які йшлося в повідомленні декларанту). У рішенні констатовано, що декларант надав лист від 13 вересня 2024 року, зовнішньоекономічний договір від 11 червня 2024 року №1-1106. Однак згідно з пунктом 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11 червня 2024 року №1-1106 ціна товару включає вартість експортної тари, маркування та митних зборів в країні відправлення, тому відповідно до цього пункту та умов поставки FCA до митної вартості товару повинні бути включені витрати на вантажно-розвантажувальні роботи, однак такі витрати та суми витрат не включено до митної вартості товару. Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби: товару №1 - на рівні 6,21 доларів США/кг за МД №UA100320/2024/424236 від 22 липня 2024 року, товару №2 - на рівні 6,21 доларів США/кг за МД №100390/2024/412160 від 24 липня 2024 року, товару №3 - на рівні 6,21 доларів США/кг за МД №100230/2024/515717 від 07 серпня 2024 року.

Також 16 вересня 2024 року Волинська митниця сформувала картку №UA205140/2024/002436 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.18-19).

Товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA30U6 від 16 вересня 2024 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України (а.с.24-27).

При вирішення спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як передбачено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України обумовлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.

Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами (вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі № 300/784/24).

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: контракт на поставку товарів від 11 червня 2024 року №1-1106 (а.с.28-35); проформу-інвойс YHCK240627 від 03 липня 2024 року (а.с.37); комерційний інвойс від 01 серпня 2024 №YHCK240627-1 (а.с.38); платіжні документи в іноземній валюті №LV131720/240704 від 05 липня 2024 року на суму 25447,03 доларів США та від 07 серпня 2024 року №LV134302/240807 на суму 58461,41 доларів США (а.с.45-48) документи щодо підтвердження вартості оцінюваного товару та його характеристик, умов поставки; договір про співпрацю від 26 липня 2024 року №33/2024 з додатками до нього (а.с.63-86); договір від 29 липня 2024 року №1-2907 про транспортно-експедиторське обслуговування (а.с.49-56); залізничну накладну від 15 серпня 2024 року №34395275 (а.с.40); рахунок-фактуру від 04 вересня 2024 року №4586267 (а.с.57); платіжну інструкцію від 04 вересня 2024 року №357 (а.с.58); інвойс від 05 вересня 2024 року 530/09/24 OSA (а.с.59); платіжну інструкцію в іноземній валюті від 05 вересня 2024 року №LV136712/240905 на суму 400,00 доларів США (а.с.61); договір-заявку від 12 вересня 2024 року №12/09 на міжнародні вантажні перевезення (а.с.89); фактуру-проформу від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR (а.с.87); довідку про транспортні витрати від 13 вересня 2024 року №257 (а.с.90); автотранспортну накладну CMR №A-129/3 від 12 вересня 2024 року (а.с.43); калькуляцію транспортних витрат від 12 вересня 2024 року №76 (а.с.98) документи для підтвердження витрат, пов`язаних із транспортуванням товару.

Разом із цими документами декларантом було надано технічні паспорти товару (а.с.91-93); транзитний товаросупроводжувальний документ MRN №24PL301020NS6YXMB0 від 11 вересня 2024 року (а.с.94); пакувальний лист від 01 серпня 2024 року (а.с.96).

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так контрактом від 11 червня 2024 року №1-1106 визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця (Сhongqing Yinu Engine machinery Cо., Ltd.) та покупця (ТзОВ Інтердек) (а.с.28-35): предметом контракту є поставка генераторів (пункт 1.1); асортимент, номенклатура, кількість, ціна товару та інші дані, необхідні для організації поставок товару, визначаються в проформах-інвойсах, погоджених сторонами, які є невід`ємною частиною контракту (пункт 1.3); розрахунок за товар здійснюється в доларах США у безготівковому порядку шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок продавця, на підставі виставленого продавцем рахунку (проформа-інвойс) до контракту (пункт 3.5).

В проформі-інвойсі від 03 липня 2024 року №YHCK240627 визначено поставку товару за номенклатурою: 1) бензинові генератори RD6500E - 103 штуки, 2) бензинові генератори RD10800E - 69 штук, 3) бензинові генератори YH11000AE - 70 штук на загальну суму 84823,44 доларів США на умовах оплати 30% депозит, 70% перед відправкою (а.с.36, переклад а.с.37).

ТзОВ Інтердек платіжною інструкцією в іноземній валюті від 05 липня 2024 року №LV131720/240704 перерахувало на рахунок продавця кошти в сумі 25447,03 доларів США (а.с.45, переклад а.с.46), а платіжною інструкцією від 07 серпня 2024 року №LV134302/240807 - у сумі 58461,41 доларів США (а.с.47, переклад а.с.48), тобто 83908,44 доларів США.

Платіжні документи були надані до митного оформлення товару і такі підтверджують задекларовану вартість товару. У цих платіжних інструкціях вказано призначення платежу prepaymeht for cоntract №1-1106 DD 11/06/2024 proforma invoice YHCK240627 DD 03/07/2024 - передоплата відповідно до договору від 11 червня 2024 року №1-1106 та проформи-інвойсу від 03 липня 2024 року №YHCK240627. Платіж здійснено позивачем на рахунок продавця компанії Сhongqing Yinu Engine machinery Cо., Ltd., платіжні реквізити якого відповідають тим, що зазначені в контракті.

На підставі комерційного інвойсу від 01 серпня 2024 року №YHCK240621-1 здійснювалася поставка товару на суму 83908,44 доларів США (бензинових генераторів RD6500E в кількості 103 штуки, бензинових генераторів RD10800E в кількості 68 штук, бензинових генераторів ТН11000АЕ в кількості 69 штук) (а.с.38, переклад а.с.39).

Ціна товару в інвойсі від 01 серпня 2024 року №YHCK240621-1 (83908,44 доларів США) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №24UA58U9 від 13 вересня 2024 року (графа 22).

Отже, заявлена декларантом за першим методом фактурна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні будь-які розбіжності щодо ціни за кожною позицією товару. При цьому суд відхиляє доводи митного органу про ненадання декларантом контракту від 11 червня 2024 року №1-1106, адже він подавався при здійсненні митного оформлення товару, що підтверджується МД №24UA58U9, в графі 44 якої зазначено перелік документів, що подавались серед, яких заначено 4104 1-1106. Крім того цей контракт був поданий разом з поясненнями від 13 вересня 2024 року №78 (а.с.99).

За правилами частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5).

Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, лише якщо здійснювалося страхування.

Як видно з інвойсу від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-1, поставка товару здійснювалась на умовах FCA - Туаньцзєцунь (Китай).

Поставка на умовах FCA означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Пункт призначення FCA - це кінцевий пункт доставки, куди вантаж доставляє продавець; всі витрати після доставки товару несе покупець.

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до частини десятої статті 58 МК України до фактурної вартості додав також витрати на перевезення товару на заявлених умовах поставки до кордону України у сумі 415182,86 грн.

Суд зазначає, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.

ТзОВ Інтердек для підтвердження понесення витрат на транспортування відповідачу було надано до митного оформлення: залізничну накладну від 15 серпня 2024 року №34395275 (а.с.40); автотранспортну накладну CMR №A-129/3 від 12 вересня 2024 року (а.с.43), а разом із ними договір про співпрацю від 26 липня 2024 року №33/2024 з додатками (а.с.63-86); договір від 29 липня 2024 року №1-2907 про транспортно-експедиторське обслуговування (а.с.49-56); рахунок-фактуру від 04 вересня 2024 року №4586267 (а.с.57); платіжну інструкцію від 04 вересня 2024 року №357 (а.с.58); інвойс від 05 вересня 2024 року 530/09/24 OSA (а.с.59); платіжну інструкцію в іноземній валюті від 05 вересня 2024 року №LV136712/240905 на суму 400,00 доларів США (а.с.61); договір-заявку від 12 вересня 2024 року №12/09 на міжнародні вантажні перевезення (а.с.89); фактуру-проформу від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR (а.с.87); калькуляцію транспортних витрат від 12 вересня 2024 року №76 (а.с.98); довідку про транспортні витрати від 13 вересня 2024 року №257 (а.с.90) й на вимогу митниці - рахунок-проформу від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-2 (а.с.100-101).

Судом із аналізу цих документів встановлено, що вантаж згідно з комерційним інвойсом від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-1 перевозився в контейнері CICU8531801. У цьому контейнері перевозився також товар згідно з комерційним інвойсом від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-2, про що свідчить надана при здійсненні митного оформлення накладна №3439191, в графі 15 якої зазначено збірна контейнерна відправка та номер контейнера.

Так відповідно до інвойсу №YHCK240627-1 були завантажені та перевозились бензинові генератори в кількості 240 штук вагою брутто 23876,00 кг, а згідно з інвойсом №YHCK240627-2 були завантажені та перевозились запасні частини в кількості 9 упаковок вагою 70,17 кг.

За матеріалами справи, перевезення товару здійснювалось за маршрутом Туаньцзєцунь (Китай) - Малашевичі (Польща) фірмою ТзОВ Транслогістик ЮА на підставі договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 29 липня 2024 року №1-2907 (а.с.49-56). Вартість міжнародного перевезення товару за цим маршрутом з врахуванням винагороди експедитора становить 367394,75 грн, що підтверджується рахунком-фактурою від 04 вересня 2024 року №4586267 (а.с.57), платіжною інструкцією від 04 вересня 2024 року №357 (а.с.58). Надалі перевезення товару за маршрутом Малашевичі (Польща) Хелм (Польща) здійснювалося фірмою Omida Sea and Air Sposka Akcyjna (Польща) на підставі інвойсу від 05 вересня 2024 року №530/09/OSA (а.с.59, переклад а.с.60), відповідно до якого вартість перевезення одного контейнера становить 700,00 доларів США та в підсумку становить 1400,00 доларів США (за два). Сплата транспортних витрат на підставі інвойсу від 05 вересня 2024 року №530/09/OSA підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті від 05 вересня 2024 року №LV136712/240905 (а.с.61, переклад а.с.62). Перевезення товару за маршрутом Хелм (Польща) - митний перехід Ягодин (Україна) здійснювалося ТзОВ Метпровуд на підставі договору заявки від 12 вересня 2024 року №12/09 на міжнародні вантажні перевезення (а.с.89). Вартість перевезення за вказаним маршрутом згідно з довідкою перевізника від 13 вересня 2024 року №257 становить 5500,00 грн (а.с.90).

Крім того, в процесі доставки товару ТзОВ Інтердек користувалось послугами митного складу в місті Хелм. Зазначені послуги надавала фірма ASSA Sp. z о.о. на підставі договору про співпрацю від 26 липня 2024 року №33/2024 (а.с.63-86). Вартість послуг по зберіганню товару становить 480,00 євро та підтверджується фактурою-проформою від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR. Із зазначеної проформи вбачається, що фірма ASSA Sp. z о.о. надала послуги з перевантаження товару з контейнеру СІСU531801 в транспортний засіб ТзОВ Метпровуд.

Вказані відомості про транспорті витрати узгоджуються з наданою під час митного оформлення калькуляцією транспортних витрат від 12 вересня 2024 року №76, із змісту якої слідує, що транспортні витрати з доставки товару згідно з інвойсом від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-1 від Туаньцзєцунь (Китай) до Хелм (Польща) становили: 360044,00 грн (міжнародне перевезення вантажу: Туаньцзєцунь (Китай) - Малашевичі (Польща), включаючи експедиторську винагороду); 685,00 доларів США (автомобільне перевезення вантажу Малашевичі (Польща) - Хелм (Польща); перевантаження контейнеру на транспортний засіб, наданий ТзОВ ТзОВ Метпровуд - 470,00 євро.

Зазначені документи у сукупності повністю підтверджують складові митної вартості товару щодо понесених витрат з поставки товару та не містять суперечностей між собою. З жодних документів не випливає, що позивач мав окремі витрати по страхуванню товару, а в пункті 2.5 зовнішньоекономічного контракту від 11 червня 2024 року №1-1106 обумовлено, що у вартість товару включається вартість маркування, тари, палет, навантаження, сертифікату походження товару; окремим пунктом в рахунку-фактурі від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR зазначено вартість перевантаження товару в Польщі, на що звернуто увагу митного органу у листі позивача від 13 вересня 2024 року №78.

Доводи відповідача щодо розбіжностей ваги товару в автотранспортній накладній від 12 січня 2024 року №А-129 (23946,17 кг) та в договорі-заявці від 12 вересня 2024 року №12/09 (24000,00 кг) суд вважає безпідставними. Так листом ТзОВ Інтердек від 13 вересня 2024 року №78 відповідач повідомлений про те, що в договорі-заявці від 12 вересня 2024 року №12/09 вага товару заокруглена (а.с.99).

Суд повторює, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Документом, що містить вартість та ідентифікаційні ознаки імпортованого товару, у цьому разі є зовнішньоекономічний контракт на поставку товарів від 11 червня 2024 року №1-1106 (а.с.28-35), комерційний інвойс від 01 серпня 2024 №YHCK240627-1 (а.с.39), платіжні документи в іноземній валюті №LV131720/240704 від 05 липня 2024 року та від 07 серпня 2024 року №LV134302/240807. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. Те саме стосується вимоги про надання виписки з бухгалтерської документації.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 13 червня 2019 року у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд наголошує, що вимога про надання документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

За обставин цієї справи відповідач не обґрунтував відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем); відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару відповідачем не спростовано, недійсність чи ознаки підробки документів ним не доведено належними засобами доказування, а вказані митним органом розбіжності не впливають на рівень заявленої митної вартості.

Тож у спірному рішенні обґрунтовано не доведено неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом.

При вирішенні спору суд також враховує, що застосування другорядного резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дату митних декларацій (МД №UA100320/2024/424236 від 22 липня 2024 року, МД №100390/2024/412160 від 24 липня 2024 року, МД №100230/2024/515717 від 07 серпня 2024 року), на підставі яких було здійснено коригування митної вартості товару (суду не надана), без порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При вирішенні спірних правовідносин суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься АСАУР, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). АСАУР не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 16 вересня 2024 року №UA205140/2024/000295/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору, витрати на правничу допомогу.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справах №640/3098/20 та №160/6762/21, від 18 серпня 2022 року у справі №540/2307/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Разом з тим суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2022 року у справі №520/6658/21).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2025 року №10/01/25, укладеного між Адвокатським об`єднанням Преміум Сервіс (далі - Адвокатське об`єднання) та ТзОВ Інтердек (а.с.113-115), рахунок-фактуру від 15 січня 2025 року №15/01/25-1 (а.с.117), акт приймання-передачі наданих послуг згідно з договором про надання правової допомоги від 10 серпня 2025 року №10/01/25 (а.с.116), платіжну інструкцію від 15 січня 2025 року №389 на суму 11000,00 грн (а.с.118).

Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 15 січня 2025 року Адвокатським об`єднанням надано такі послуги: правові консультації та роз`яснення з питань правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару (2 год) - 2000,00 грн, складання позовної заяви (8 год) - 9000,00 грн.

Відповідач заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю із категорією справи і предметом позову (а.с.124-132).

Враховуючи складність справи (є справою незначної складності), значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг у такій категорії справ (предметом оскарження є одне рішення суб`єкта владних повноважень), виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру (правові консультації позивача та роз`яснення йому питань правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару протягом 2 год не є неминуче необхідними), заперечення відповідача, суд вважає, що позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 5954,62 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 15 січня 2025 року №390, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.14, 120).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 10454,62 грн (5954,62 грн - витрати зі сплати судового збору, та 4500,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Інтердек (03065, місто Київ, вулиця Козелецька, будинок 24, ідентифікаційний код юридичної особи 39211542) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 16 вересня 2024 року №UA205140/2024/000295/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інтердек за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 10454,62 (десять тисяч чотириста п`ятдесят чотири грн 62 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк