Справа № 639/7702/24
Суддя: Дяченко О. М.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/7702/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Дяченка О.М.,
за участю секретаря судового засідання Гавриленко К.О.,
учасники справи:
відповідач Управління патрульної поліції в Харківській області,
відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України,
третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Пушкар Андрій Сергійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Пушкар Андрія Сергійовича про скасування постанови,-
Короткий зміст заявлених вимог:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якій просить скасувати постанову серії ЕНА № 3470911 від 13.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, винесену інспектором роти № 5, 3 батальйону УПП в Харківській області лейтенантом поліції Пушкар А.С.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.11.2024 ОСОБА_2 здійснював перевезення в м. Харків пасажирів, а саме працівників ПрАТ «Харківська бісквітна фабрика». О 16:45:49 по вулиці Євгена Котляра, буд. 5 був безпідставно зупинений працівниками патрульної поліції. Під час перевірки комплектації автобуса АТАМАН А-092Н6 АХ 94-59 ОТ, поліцейський 5 роти патрульної поліції Пушкар Андрій Сергійович заявив, що медична аптечка (АМА-1) не відповідає нормам комплектації автобусів міського маршруту, а повинна бути (АМА-2). Згідно зміни № 1 ДСТУ 3961-2000 (Затверджено та введено в дію наказом Держстандарту України № 317 від 27.06.2001 року) п.3.1.1 Аптечка медична автомобільна «1(АМА-1) призначена для комплектування легкових та вантажних автомобілів, автобусів міського та приміського маршрутів, а також колісних тракторів. п.3.1.2 Аптечка медична автомобільна -2(АМА-2) призначена для комплектування автобусів міжміського сполучення. Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, оскільки вважає себе невинним, постанову серії ЕНА № 3470911 від 13.11.2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.
Процесуальні дії у справі
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2024 справу передано для розгляду судді О.М. Дяченку.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2024 провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору поліцейського 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Пушкар Андрія Сергійовича.
Представником відповідача УПП в Харківській області ДПП Федюком Д.В 26.12.2025 подано відзив на позовну заяву.
07.02.2025 в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про залучення співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.02.2025, клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення співвідповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задоволено.
25.02.2025 від представника відповідача Федюка Д.В. ДПП Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 22.04.2025 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідачів Федюк Д.В. в судовому засіданні 22.04.2025 у задоволенні позовних вимог просив відмовити, з мотивів викладених у відзиві на позов.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився про час дату та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, зокрема, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов наступного висновку.
13.11.2024 інспектор 5роти 3 батальйону УПП в Харківській області лейтенант поліції Пушкар А.С виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 3470911, на підставі якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121, та на нього накладений штраф у розмір 680,00 грн.
Діяння ОСОБА_1 , особою, уповноваженою на складання протоколу, кваліфіковано як порушення п. 31.4.7. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 121КУпАП.
Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Як встановлено ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Частиною 2 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Приписами п. 31.1 ПДР України встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4.7.є. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів у випадках, коли відсутні: медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусів, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж.

Згідно п. 2 примітки до п.п. є п. 31.4.7 ПДР України аптечка, перелік медикаментів якої відповідає ДСТУ 3961-2000 для відповідного типу транспортного засобу, і вогнегасник повинні бути в закріпленому стані у місцях, визначених підприємством-виробником. У разі коли конструкцією транспортного засобу зазначені місця не передбачено, медична аптечка і вогнегасник повинні розташовуватись у легкодоступних місцях. Тип і кількість вогнегасників повинні відповідати встановленим нормам. Вогнегасники, якими забезпечуються транспортні засоби, повинні бути сертифікованими в Україні відповідно до вимог законодавства.

ДСТУ 3961-2000 (Аптечка медична автомобільна) затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17.04.2000 № 278.

Пунктом 1 ДСТУ 3961-2000 закріплює загальне правило, що цей стандарт поширюється на медичні аптечки для всіх типів автомобілів та колісних тракторів, що експлуатуються на автомобільних дорогах загального використання, вулицях і дорогах населених пунктів. Цей стандарт установлює загальні вимоги до виготовлення, складу та застосування медичних автомобільних аптечок. Вимоги стандарту є обов`язковими.

Наказом Держстандарту України від 27.06.2001 № 317 ДСТУ 3961-2000 затверджено зміни №1, відповідно до яких визначено, що:

«3.1.1. Аптечка медична автомобільна-1 (АМА-1) - призначена для укомплектування легкових і вантажних автомобілів, автобусів міського та приміського маршрутів, а також колісних тракторів.

«3.1.2. Аптечка медична автомобільна-2 (АМА-2) - призначена для укомплектування легкових і вантажних автомобілів, автобусів міського та приміського маршрутів, а також колісних тракторів."

Водночас, перелік лікарських засобів, які повинні бути у медичних аптечках першої медичної допомоги для пасажирських транспортних засобів з кількістю пасажирів понад 9 осіб (автомобільна аптечка - 2) затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України № 187 від 07.07.1998, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.07.1998 за N 467/2907.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транпсортного засобу серії НОМЕР_1 від 10.04.2024, ATAMAN, А-092Н6, д.н.з НОМЕР_2 містить 23 сидячих місця з місцем водія (а.с. 9).

Так, в листі Міністерства юстиції України "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" від 26 грудня 2008 року N 758-0-2-08-19 зазначено, що неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання, в теорії права відомі як колізія норм права.

Колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту). При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Суд вважає, що в даному випадку спеціальним нормативним актом є ДСТУ 3961-2000 (Аптечка медична автомобільна), який затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17.04.2000 № 278 (зі змінами). Відносячи ДСТУ 3961-2000 до спеціального нормативного акту суд виходить, що на нього є пряме посилання в постанові Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху», тобто пряма відсилочна норма яка вказує, на перелік медикаментів який відповідає ДСТУ 3961-2000 для відповідного типу транспортного засобу, а не переліку лікарських засобів, які повинні бути у медичних аптечках першої медичної допомоги для пасажирських транспортних засобів з кількістю пасажирів понад 9 осіб, який затверджено наказом МОЗ України № 187 від 07.07.1998. Крім цього, останні зміни (27.06.2001) було внесено до ДСТУ 3961-2000, що ще раз підкреслює, що він не скасований і не змінений.

Враховуючи той факт, що відповідач не заперечував факт наявності аптечки «АМА-1» у позивача, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем факту порушення п. 31.4.7.є. ПДР України, яке б полягало в тому, що у відповідача відсутній перелік медикаментів який відповідає ДСТУ 3961-2000 для відповідного типу транспортного засобу, тобто аптечки «АМА-1».

Будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 відповідач не надав.

Отже, суд вважає, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Враховуючи конституційний принцип правової держави, усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

Суд, в системному зв`язку Закону України «Про дорожній рух», п. 31.4.7.є. Правил дорожнього руху України, ДСТУ 3961-2000, наказу МОЗ України № 187 від 07.07.1998 та досліджених доказів не встановив в діях позивача складу та події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП .

У відповідності до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, виходячи з наведеного, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 КУпАП відсутні.

З урахуванням зазначеного, враховуючи встановлені обставини та приписи чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, суд прийшов до висновку, що Управління патрульної поліції в Харківській області є неналежним відповідачем по справі виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Згідно з п.п. 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затверджений Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73, ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори чи управління, які є структурними підрозділами відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, а саме Департаменту патрульної поліції.

У зв`язку з чим, суд за результатами розгляду даної справи відмовляє в частині позовних вимог до неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача Департаменту патрульної поліції.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про скасування постанови в зв`язку з відсутністю підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 121 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з викладеними обставинами за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України підлягає відшкодуванню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Пушкар Андрія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі від 13.11.2024 (ЕНА № 3470911) - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.11.2024 (ЕНА № 3470911), якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 (шістсот вісімдесят, 00) грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 605,60 (шістсот п`ять, 60) грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач-1: Управління патрульної поліції в Харківській області, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315а.

Відповідач-2: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , адреса місця роботи: АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Дяченко