Справа № 381/1059/25
Суддя: Соловей Г. В.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Кмївської області в складі: Головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастів Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Король П.В. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження у справі. В позові посилається на те, що 20 лютого 2025 року Позивач перебуваючи в службовому автобусі ТОВ «Епіцентр К» рухався із м. Біла Церква в напрямку м. Калинівка, до місця своєї основної зайнятості, а саме магазину «Епіцентр», в якому він працює на посаді комірника. При в`їзді у м. Калинівка службовий автобус було зупинено працівниками поліції, після чого до салону автобуса увійшли декілька осіб у військовій формі та повідомили про необхідність усім присутнім чоловікам підготувати для огляду документи які посвідчують особу. Після перевірки документів. Позивачу запропоновано вийти з автобуса та прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_2 задля отримання повістки про проходження військово-лікарської комісії. 20 лютого 2025 року було складено протокол № 118 про адміністративне правопорушення відносно Позивача. 24.лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову про накладення на позивача стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. позивач категорично не погоджується з даною постановою та вважає її необґрунтованою та безпідставною.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ст.286 КАС України.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2025 року витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

28.04.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 через «Електроннний суд» надійшла заява про заперечення проти позову та розгляд справи проводити без представника відповідача.

Представник позивача через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.

Дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силу ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 24.02.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 118 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено на нього штраф в розмірі 25 500,00 грн.

За змістом цієї постанови, 24.02.2025 ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При розгляді справи судом встановлено, що 20.02.2025 головний спеціаліст командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 склала відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол про адміністративне правопорушення № 118.

За змістом цього протоколу, 20.02.2025 об 01 годині 15 хвилин ОСОБА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовився від проходження медичного огляду згідно з рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_5 тому що не хоче ставати на облік так, як стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 (запис зроблено власноручно ОСОБА_1 ).

Згідно Акту про вручення картки обстеження та медичного огляду (при відмові від підпису) складеного стрілець взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 вручив військовозобов`язаному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 картку обстеження та медичного огляду, повістку зі строком прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 02 годину 00 хвилин 20 лютого 2025 року для уточнення облікових даних та визначення призначення на особливий період.

Згідно Повістки № 2002/02 від 20.02.2025 ОСОБА_1 належить з`явитися за адресою АДРЕСА_1 , 20.02.2025 року о 02 годині для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно Направлення від 20 лютого 2025 року № 8/1010 ОСОБА_1 направляється для встановлення придатності до проходження військової служби.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Положеннями абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Положеннями абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту - Порядок №560), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

Порядок №560 визначає процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних зміну військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби (пункт 1).

Відповідно до п. 74 Порядку №560 резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Позивач відмовився отримувати направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Позивач не проходив медичний огляд для визначення придатності до військової служби. Безпідставна відмова (ухилення) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таке порушення вчинене позивачем в особливий період.

Представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 не мав свідомого наміру ухилятися від виконання свого прямого обов`язку із проходженням ВЛК , однак лише за місцем свого перебування на військовому обліку та з відповідними медичними документами які висвітлюють актуальний стан його здоров`я на момент проходження комісії.

Суд вважає, що дії особи щодо ухилення (відмови) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. А тому, дії позивача кваліфіковані відповідачем правильно.

Згідно з пп. 1 п. 27 Порядку №560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Відповідно до п. 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Оскаржувана постанова містить опис обставин, установлених під час розгляду справи (абз. 5 ч. 2 ст. 283 КУпАП), тобто суть правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується позивач.

Крім того, представник позивача не надав до позову так і при розгляді справи в суді доказів, що позивач проходив (пройшов)медичний огляд.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду за направленням районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.

В зв`язку з цим в задоволенні позову слід відмовити.

Виходячі із умов ст. 139 КАС України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення № 1823/2024 є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер: НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення проголошено 28.04.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Г.В.Соловей