Справа № 640/32523/21
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року Справа № 640/32523/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 17.10.2020 по 04.10.2021 в сумі 2 444 213,30 грн (два мільйони чотириста сорок чотири тисячі двісті тринадцять гривень тридцять копійок).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху.

24 листопада 2021 року позивачем надані до суду на виконання ухвали докази сплати судового збору у розмірі 11 350,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з винесенням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2020 у Офісу Генерального прокурора як відповідача та роботодавця виник обов`язок добровільно і негайно виконати це рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць, однак вчасно заходів вжито не було, що, у свою чергу, є підставою для стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Період затримки виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі має обчислюватись з наступного дня після ухвалення рішення Окружним адміністративним судом міста Києва про поновлення на роботі, тобто - з 17.10.2020. Середній заробіток за час затримки виконання рішення суду обчислюється з врахуванням підвищених тарифних ставок і посадових окладів шляхом коригування на коефіцієнт їх підвищення. Позивач просив суд задовольнити позов.

Відповідач 15 грудня 2021 року подав відзив на позов, в якому вважає позов безпідставним, необґрунтованим, виходячи з такого. Процес поновлення на роботі здійснюється за принципом диспозитивності, тобто, за наявності волевиявлення особи. Для цього необхідна або заява від особи, яка бажає поновитися на посаді та працювати, або відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про поновлення на роботі. Офісом Генерального прокурора рішення суду щодо ОСОБА_1 виконане повністю з додержанням вимог чинного законодавства, а відтак відсутні підстави для виплати позивачу середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення на роботі. Оскільки наказом Генерального прокурора від 04.10.2021 № 1441 ц ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України, тобто з 04.10.2021 ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Генеральною прокуратурою України (Офісом Генерального прокурора), а отже останній день строку затримки виконання рішення суду - 03.10.2021. ОСОБА_1 з 24.10.2014 по 04.10.2021 не перебував у трудових відносинах з Генеральною прокуратурою України (Офісом Генерального прокурора), атестацію не проходив, заробітну плату, що передувала звільненню, отримував у серпні-вересні 2014 року у розмірі 8 864,00 грн та 14 404,00 грн відповідно, для розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду слід застосовувати розмір середньоденної заробітної плати 554,00 грн (8 864,00 грн + 14 404,00 грн) / 42 робочих дні), а сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про його поновлення на посаді з 17.10.2020 по 03.10.2021 може складати 132 960 грн (554,00 грн х 240 робочих днів). Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

19 січня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначає, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою підставою для задоволення заявлених вимог. Подача документів про примусове виконання рішення суду про поновлення на роботі - право, а не обов`язок позивача. Розрахунки орієнтовної суми середнього заробітку за час невиконання (затримки виконання) рішення суду про поновлення на роботі здійснено стороною позивача відповідно до норм діючого законодавства, з врахуванням висновків Верховного Суду у подібних спорах.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/32523/21 передана на розгляд та вирішення Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа № 640/32523/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 18 лютого 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2025 року справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року прийнято до провадження судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В. адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі. Призначено розгляд справи спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10 березня 2025 до суду надійшли додаткові пояснення позивача. Позивач повідомив суд, що справа є актуальною та має важливе значення для позивача. На думку позивача, у випадку задоволення позовних вимог у даному випадку та здійснення розрахунку суми вимушеного прогулу за період невиконання (затримки виконання) рішення суду у справі №826/17602/14 про поновлення на роботі визначення розмірів посадових окладів (2020-2021 роки), які підлягають застосовуванню при такому розрахунку, мають визначатись на підставі ст.81 Закону «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.

12 березня 2025 року додаткові пояснення у справі надані до суду відповідачем. Офіс Генерального прокурора уточнює позицію щодо позову та повідомляє наступне. Право позивача претендувати на стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі матеріальний закон пов`язує виключно із виданням роботодавцем відповідного наказу, фактичним допуском незаконно звільненого до роботи. При цьому, суд також має встановити вину роботодавця у не виданні наказу про поновлення працівника на роботі. З ухвалення судового рішення про поновлення на посаді жодних дій, які б свідчили про наміри поновитися на посаді позивачем вчинено не було. Оскільки наказом Генерального прокурора від 04.10.2021 № 1441 ц ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України, тобто з 04.10.2021 ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Генеральною прокуратурою України (Офісом Генерального прокурора), а отже останній день строку затримки виконання рішення суду - 03.10.2021. ОСОБА_1 з 24.10.2014 по 04.10.2021 не перебував у трудових відносинах з Генеральною прокуратурою України (Офісом Генерального прокурора), атестацію не проходив, заробітну плату, що передувала звільненню, отримував у серпні-вересні 2014 року у розмірі 8 864,00 грн та 14 404,00 грн відповідно, для розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду слід застосовувати розмір середньоденної заробітної плати 554,00 грн (8 864,00 грн + 14 404,00 грн) / 42 робочих дні), а сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про його поновлення на посаді з 17.10.2020 по 03.10.2021 може складати 132 960 грн (554,00 грн х 240 робочих днів). Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

Наказом Генерального прокурора України від 05 січня 2012 року №15к позивача призначено заступником прокурора АРК, звільнивши його в порядку переведення з посади Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області (пункт 5 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Наказом в.о. Генерального прокурора України від 25 березня 2014 року №332 к позивача звільнено з посади заступника прокурора АРК в порядку переведення за його згодою на іншу роботу в апарат прокуратури Донецької області (пункт 5 статті 36 КЗпП України).

Наказом Генерального прокурора України від 09 липня 2014 року №1388ц позивача призначено заступником начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України в порядку переведення з Прокуратури Донецької області.

Наказом Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року позивача звільнено з посади заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України. Підставою наказу зазначено довідку про результати вивчення особової справи.

Позивач, вважаючи зазначений наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та законних інтересів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року позов задоволено частково: Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №2528-ц про звільнення позивача з посади заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України. Поновлено позивача на посаді заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 922 628, 08 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України та стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 12 334, 60 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову частково: Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №2528-ц про звільнення позивача з посади заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України. Поновлено позивача в Офісі Генерального прокурора на посаді заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією або на іншій рівнозначній посаді. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2020 року у розмірі 2 014 777 гривень 24 копійки без вирахування обов`язкових платежів. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора України проінформувати Міністерство юстиції України щодо відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верхового Суду від 19 травня 2022 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково: Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №826/17602/14 в частині задоволених позовних вимог про поновлення позивача в Офісі Генерального прокурора на посаді заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією або на іншій рівнозначній посаді скасовано. У цій частині позовних вимог залишено в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року. В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №826/17602/14 залишено без змін.

Наказом Генерального прокурора від 04.10.2021 № 1441 ц позивача поновлено на посаді заступника начальника відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України.

У цій справі позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 17.10.2020 по 04.10.2021 в сумі 2 444 213,30 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Основного закону України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частина 1 ст.129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) визначено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці у заробітку за час затримки.

Отож, середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до висновку Верховного Суду, відображеного у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №260/1424/18 негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Також судом враховано висновок Верховного Суду, відображений у п. 35-37 постанови від 21 жовтня 2021 року по справі №640/19103/19 та у п. 46-49 постанови від 11 листопада 2021 року у справі № 260/4470/20, відповідно до яких відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

У п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Із змісту статті 236 КЗпП України слідує, що законодавцем запроваджено спеціальний вид відповідальності роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку у разі затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

За змістом норм чинного законодавства середній заробіток є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Метою вказаної норми закону є спонукання роботодавця до невідкладного поновлення прав незаконно звільненого працівника та забезпечення відшкодування такому працівнику сум втраченого заробітку у зв`язку із затримкою виконання рішення суду щодо його поновлення на займаній посаді.

Натомість, відповідач не забезпечив виконання вказаного судового рішення, у зв`язку з чим позивач позбавлений гарантованого права на працю та забезпечення його життєво необхідних потреб у частині на отримання заробітку.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 820/2894/16. Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що нормами КЗпП України чітко розмежовано підстави стягнення «середнього заробітку за час вимушеного прогулу», який згідно норм ч. 2 ст. 235 КЗпП України стягується одночасно із ухваленням рішення про поновлення незаконно звільненого працівника, та підстави стягнення «середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі», який за нормами ст. 236 КЗпП України стягується за період затримки виконання рішення уповноваженого органу про поновлення на роботі.

Аналогічний правовий висновок заначений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 821/1678/16 і суд у цій справі не вбачає підстав відступати від неї.

За обставинами цієї справи позивач поновлений на роботі на виконання рішення суду з 24 жовтня 2014 року наказом №1441 ц від 04 жовтня 2021 року.

Отже, у спірних відносинах має місце затримка виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді відповідачем з 17.10.2020 (наступний день з дня ухвалення рішення суду про поновлення на посаді, що підлягає негайному виконанню) до 03.10.2021 (день, що передує дню прийняття наказу про поновлення на посаді).

При цьому, станом на час розгляду справи, доказів виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідачем не надано.

Така бездіяльність відповідача є протиправною.

Відповідно до довідки Офісу Генерального прокурора від 03.12.2021 №21-852зп, середньоденна заробітна плата позивача становила 554,00 грн.

Суд відхиляє посилання позивача на необхідність визначення розмірів посадових окладів (2020-2021 роки), які підлягають застосовуванню при такому розрахунку, на підставі ст.81 Закону «Про прокуратуру», оскільки у цій справі спірним є стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі, отже судом не оцінюється правомірність визначення відповідачем посадового окладу позивача, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» № 505, а не ст.81 Закону «Про прокуратуру».

При цьому, згідно абз. 3 п. 3 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України.

Такою постановою є постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

За таких обставин, оскільки позивача не було переведено до Офісу Генерального прокурора, при визначенні розміру середнього заробітку до спірних правовідносин положення ст.81 Закону «Про прокуратуру» не застосовуються.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок 100).

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За наведених обставин, судом обчислення розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у період з 17.10.2020 по 03.10.2021 (240 робочих днів) здійснюється з урахуванням пунктів 2 та 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 із розрахунку середньоденної заробітної плати 554,00 грн та кількості робочих днів.

Як наслідок, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду загалом у розмірі 132 960,00 грн (240 х 554,00 грн).

Вказана сума також відповідає розрахунку наведеному відповідачем у відзиві на позов.

Зазначена сума включає в себе податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 11350,00 грн, підлягають частковому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 7 566,67 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 17.10.2020 по 03.10.2021 у сумі 132 960,00 грн (сто тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят гривень 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 566,67 грн (сім тисяч п`ятсот шістдесят шість гривень шістдесят сім коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011; ).

Повне судове рішення складено 25.04.2025.

Суддя Б.В. Богатинський