Справа № 760/21369/24
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/698/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» квітня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Тесленко І.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

у вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Романка В.В., звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2792338 від 09.08.2024 (далі також - оскаржувана постанова), винесеної поліцейським 2 взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Мугумовим Дмитром Расимовичем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення п. 12.4. ПДР України. Позивач вважає, що Оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 12.4. ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Пунктом 12.6. ґ) ПДР України передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. ПДР України передбачено, що на початку населеного пункту та в його кінці встановлюються дорожні знаки 5.49 - 5.52. Відповідно до п. 5 оскаржуваної постанови 09.08.2024 15:02:55 в с. Скибин по вул. Київська, 116 водій керуючи ТЗ Volvo V60, д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 98 км/год при цьому перевищив допустиму швидкість руху в населеному пункті на 48 км/ год (швидкість руху вимірювалася приладом TruCam ТС001161, відео БК 472397) чим порушив п. 12.4. ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач не погоджується із вказаними обставинами, заперечує порушення п. 12.4. ПДР України та вважає, що не перевищував швидкісний режим. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР України за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту. В оскаржуваній постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam ТС001161. Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76 ПДР України), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці. Відповідно до ПДР України знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів. Прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху. Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках. Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці. Позивач стверджує, що в момент вимірювання швидкості руху технічний засіб не був стаціонарно розміщений, а тримався в руці працівником поліції. Також фіксація швидкості руху автомобіля здійснювалась не в зоні дії дорожнього знаку 5.76, оскільки такий дорожній знак там відсутній. Слід зазначити, що при проведенні вимірювання швидкості руху автомобіля приладом TruCAM з руки (рук) відбувається вібрація вказаного приладу, який може дати значно більшу похибку, що у свою чергу ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Згідно з Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, що затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року № 437, в якому містяться відомості про вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки У3197-12) міжповірочний інтервал становить 1 рік. В оскаржуваній постанові в графі «до постанови додаються» жодної інформації щодо наявності доказів, які підтверджують вчинення позивачем правопорушення не вказано, що виключає можливість прийняття теоретично наданих до суду відповідачем фотознімків та відеозаписів у якості належних доказів по справі. Отже, позивач вважає, що дії працівника поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення є протиправними, а оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки: 1) позивач не перевищував швидкісний режим руху; 2) в момент вимірювання швидкості руху технічний засіб не був стаціонарно розміщений, а тримався в руці працівником поліції, що суперечить законодавству України; 3) вимірювання швидкості руху автомобіля здійснювалося не в зоні дії дорожнього знаку 5.76, що суперечить законодавству України; 4) при вимірюванні швидкості руху автомобіля технічним засобом TruCAM з руки (рук) відбувається вібрація вказаного засобу, який може дати значно більшу похибку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля; 5) в оскаржуваній постанові вказані відомості про технічний засіб за допомогою якого здійснювалося вимірювання швидкості руху - TruCam ТС001161, проте згідно зі згаданим вище Переліком № 437 таким технічним засобом є LTI 20/20 TruCAM, що не дає змоги ідентифікувати технічний засіб за допомогою якого здійснювалась фіксація адміністративного правопорушення та як наслідок прирівнюється до відсутності таких відомостей; 6) відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення (фотознімки, відеозапис, свідоцтво про повірку технічного засобу тощо). З врахуванням викладеного просив скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2792338 від 09.08.2024 (далі також - Оскаржувана постанова), винесеної поліцейським 2 взводу 2 роти Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Мугумовим Дмитром Расимовичем, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн за порушення п. 12.4. ПДР України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2024 року справу передано в провадження судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 10 вересня 2024 року.

Ухвалою від 23 вересня 2024 року поновлено позивачу строк для звернення до суду з позовною заявою, прийнято позовну заяву, подану ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, до розгляду та відкрито провадження у справі.

Інших процесуальних дій не вчинялось.

16 жовтня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому вказано наступне. Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення. Під час несення служби на території міста Бориспіль 27.01.2023 року екіпажем "Лемур-302" за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam (серійний номер ТС001161) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Volvo V60» з номерним знаком НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 98 (дев`яносто вісім) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 48 (сорок вісім) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Згідно Постанови, винесеної поліцейським взводу №2 роти №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП рядовим поліції Мугумовим Д.Р., 09.08.2024 о 15 год. 02 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volvo V60» н.з. НОМЕР_2 в с. Скибин, вул. Київська, 116, рухався зі швидкістю 98 км/год при цьому перевищив дозволену максимальну швидкість в населеному пункті на 48 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС001161, відео БК 472397, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

Щодо правомірності притягнення Позивача до адміністративної відповідальності. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, підтверджено експертним висновком виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України № 04/05/02- 3560 від 24.12.2020 року. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управліннями патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCAM. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/30455, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 12.03.2024 р. та чинного до 12.03.2025 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001161, є придатним до застосування. Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва LaserTechnologyInc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Позивач в позовній заяві в обґрунтування неправомірності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM № ТС 001161 в ручному режимі посилається на положення статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», на що слід зазначити наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 № 1231-ІХ, який набув чинності 17.03.2021, було внесено зміни до Закону України «Про Національну поліцію», з урахуванням яких, частина перша статті 40 вказаного закону виглядає наступним чином - «…Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху…». Зазначене свідчить, що стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» в редакції до 17.03.2021 стосувалась виключно автоматичної фото- і відеотехніки. Проте положення вказаної статті закону в редакції після 17.03.2021 суттєво змінені та надають поліції право розміщувати по зовнішньому периметру доріг фото- і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, при цьому зазначене поширюється на технічні засоби які працюють як і в автоматичному режимі, так і не в автоматичному режимі.

З приводу режимів роботи приладу ТruСаm. ТruСаm відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості руху, а його встановлення стаціонарно не вимагається. ТruСаm може бути стаціонарно змонтовано та використовуватися для автоматичної фіксації швидкості, але конструктивно він є ручним вимірювачем швидкості. До Постанови додано докази вчинення гр. ОСОБА_1 правопорушення, зокрема, факт руху автомобіля Volvo V60, д.н.з. НОМЕР_2 зі швидкістю 98 км/год., що підтверджується відео та фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001161), який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки та пройшов повірку, та відеозаписом портативної камери. Вся детальна інформація про ТruСаm міститься в посібнику користувача, який додається (Інструкція TruCAM). Згідно інструкції по експлуатації («Посібник користувача» міститься на ДВД-диску) та свідоцтва про повірку (міститься в матеріалах справи) вимірювач TruCAM можна використовувати у ручному режимі. Зазначене свідчить, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань та, відповідно, може розміщуватись безпосередньо в руках поліцейського при використанні по зовнішньому периметру дороги для виявлення та фіксування правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо перевищень встановлених обмежень швидкості руху транспортними засобами на вулично-шляховій мережі (сторінки 3,4,5 Посібника). Відповідно до свідоцтва про повірку приладу, за результатами повірки встановлено, що прилад відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (інструкції по експлуатації), а максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах становить ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год. Відповідно до розділу 5 Посібника (сторінка 32): щоб увімкнути режим швидкості необхідно увімкнути TruCAM, перевірити чи правильні установки та чи активні значки. Використовуючи сітку прицілювання, щоб навести на номерний знак цільового автомобіля та натиснути кнопку пуску. Продовжувати натискати кнопку пуску і тримати прилад націленим на об`єкт вимірювання. Сигнал низького тону означає, що прилад намагається виміряти швидкість цілі. Низький звуковий сигнал означає помилку вимірювання. З`явиться повідомлення про помилку (сторінка 47). Високий тоновий сигнал означає, що швидкість була захоплена. Вимірювана швидкість відображатиметься на LCD-екрані та на оптичному прицілі. Прилад намагатиметься визначити швидкість цілі, доки буде натиснутою кнопка пуску. Прилад спробує зафіксувати цілі впродовж 3,5 секунд. Інформація накопичується, доки не буде отримано достовірне вимірювання або згенероване повідомлення про помилку. Дуже важливо, щоб точка прицілу залишалася на об`єкті спостереження впродовж усього часу вимірювання. Якщо вимірювання буде нестабільним, буде згенеровано код помилки. Відповідно до розділу 11 Посібника (сторінка 47): коли прилад виявляє помилку, він відображає повідомлення про помилку замість результатів вимірювання. Аналізуючи викладене вище, слід зазначити, що LTI 20/20 TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Також варто зазначити, якщо не буде отримано достовірне вимірювання швидкості руху, то притягнення до адміністративної відповідальності виключається. Зазначає, що вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM використовується у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VII. Прилад LTI 20/20 TruCAM - є засобом вимірювальної техніки. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності. Крім того, звертає увагу що відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 за № 22-38/49, яке дало роз`яснення з приводу використання приладу TruCAM та вказав: «Лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач LTI 20/20 ТruСАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації. Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному так і в автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, ± 1 % в діапазоні від 201 до 320 км/год. Таким чином, підрозділи поліції використовують вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM як засіб вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM».

Щодо обставин, викладених в адміністративному позові. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімком приладу. На фотознімку вказано адресу «Скибин, вул. Київська, 116», дату та час «09.08.2024», номерний знак авто « НОМЕР_2 » та швидкість руху «98 км/ год». Вимірювання здійснювалось з відстані 208,2 м. При перегляді відеозапису № _91000_0809_150210 з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів ТruСаm між 01 секундою та 02 секундою на відеоряді програмним забезпеченням приладу відображається цифрові показники які фіксує прилад. Кліп №14579, швидкість 98 км/год, час 15 год. 02 хв., місце - Скибин, Київська 116, координати місця проведення виміру широта 50°35'10.21"N довгота 30°50'21.33"E, ліміт швидкості 50 км/год, серійний номер приладу № ТС001161, дистанція 208,2 метри до цілі. Координати зафіксовані законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam II, та вказана адреса співпадає при перевірці загальнодоступними додатками «Google Maps», «Maps Me», тощо. Приладом здійснено захоплення «цілі» та фіксація швидкості. Також на підтвердження вказаних показників додається скріншоти _91000_0809_150210 з відеоряду зафіксованого приладом. Суду для ознайомлення також надано оригінальний захищений файл з приладу ТruСаm _91000_0809_150210, який містить всю зазначену інформацію. Інспектор зупинив транспортний засіб, підійшов до автомобіля під керуванням ОСОБА_1 належним чином представився та повідомив суть вчиненого правопорушення. Варто зазначити, що у фабулі постанови зазначено відео з бодікамери 472397, на якому зафіксовано розгляд справи на місці вчинення правопорушення. Однак звертаю увагу суду що відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу VIII наказу Міністерства Внутрішніх Справ України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026 року, зберігається протягом 30 діб. Відповідно, важко собі уявити, враховуючи вищенаведений наказ, та обмежені технічні можливості по збереженню об`ємних файлів, наявність відеозапису за типовою справою події якої відбулися 09.08.2024 року. Вказаний факт виник із причин, які не залежать від Відповідача. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз`яснено порушнику. Додатково варто зауважити, що Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. В окремій думці у справі «Лала проти Нідерландів» від 23 серпня 1994 року суддя Матчер зазначив, що лише в особливо серйозних кримінальних справах інтереси правосуддя можуть потребувати, щоб обвинувачений завжди був присутній чи представлений, якщо необхідно, офіційно призначеним захисником, що також узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Кремцов проти Австрії» від 21 вересня 1993 року та «Пуатрімол проти Франції» від 23 листопада 1993 року. Санкція ч. 1 статті 122 КУпАП, відповідно до якої Позивача було притягнуто до відповідальності, не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Також зазначає, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. Наведені твердження також узгоджуються з висновком суду апеляційної інстанції, який був викладений у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.11.18 у справі № 760/10640/18, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.03.19 у справі № 378/183/19, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі № 379/78/19, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2019 у справі №705/1170/19 та у рішенні Кагарлицького районного суду від 24.01.2019 у справі № 368/24/19. Європейський суд з прав людини у рішенні, яке ним було ухвалено 29.06.2007 у складі Великої палати у справі "Огаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства", постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки. За правовою характеристикою, правопорушення передбачене ст. 122 КУпАП вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Інспектор чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Згідно п.п.8.1 Постанови КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 р. регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. На сайті за посиланням http://patrol.police.gov.ua Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на сторінці http://patrol.police.gov.ua/2021/03/19/prylady-trucam-zbilshuyemokilkist-dilyanok-na-yakyh-patrulni-vymiryuvatymut-shvydkist/, вказана ділянка внесена до переліку ділянок автодоріг держави, на яких територіальні (відокремлені) підрозділи ДПП здійснюють контроль швидкісного режиму за допомогою лазерних вимірювачів швидкості TruCAM ІІ та для інформування учасників дорожнього руху встановлено відповідні дорожні знаки (роздруківка додається). Згідно вимогам ДСТУ 4100:2014, а саме пунктів 10.1.1 під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху; та 10.2.4 Дорожні знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускають установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. Знак 5.76 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Усі необхідні знаки встановлені відповідно до ДСТУ 4100-2014. «ЗНАКИ ДОРОЖНІ. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Щодо твердження позивача з приводу далі по тексту: «вимірювання швидкості руху автомобіля приладом TruCAM з руки відбувається вібрація вказаного приладу, який може дати значно більшу похибку» слід зазначити наступне. Згідно інструкції по експлуатації («Посібник користувача» міститься на ДВД-диску) та свідоцтва про повірку (міститься в матеріалах справи) вимірювач TruCAM можна використовувати у ручному режимі. Зазначене свідчить, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань та, відповідно, може розміщуватись безпосередньо в руках поліцейського при використанні по зовнішньому периметрі дороги для виявлення та фіксування правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо перевищень встановлених обмежень швидкості руху транспортними засобами на вулично-шляховій мережі (абзац 1, 3 сторінки 4 Посібника). Також варто зазначити, що Позивач рухався зі швидкістю 98 км/год при дозволеній швидкості 50км/год, перевищивши допустиму швидкість руху на 48 км/год. Відповідно до свідоцтва про повірку приладу, за результатами повірки встановлено, що прилад відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (інструкції по експлуатації), а максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах становить ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год. Тож своїм твердженням Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності. Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Тобто, вищезазначені положення надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. На підтвердження порушення Позивачем пункту 12.4. ПДР, відповідно до статті 251 КУпАП та статті 77 КАС України, до суду надають відео з записами приладу ТruCam із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення. З врахуванням наведеного, просили у задоволенні позову відмовити.

29 жовтня 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якій вказано наступне. Щодо використання технічного приладу Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху. Відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримання в руках. Відповідач не заперечує той факт, що прилад вимірювання швидкості тримався в руках працівником поліції (доданий запис це також підтверджує) та зазначає, що такий спосіб використання є цілком законним, з чим складно погодитися, оскільки норми вказаного закону не передбачають такого способу використання приладу. Судова практика з цього питання також виключає можливість використання працівником поліції приладу для вимірювання швидкості руху з рук, посилаючись на положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (додається копія постанови Шостого апеляційного адміністративного суду). Як відомо, норми закону, зокрема стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію», мають вищу юридичну силу порівняно з листами, роз`ясненнями, висновками та інструкціями, на які посилається відповідач. Діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Щодо швидкості руху. Відповідно до п. 12.4. ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Згідно з п. 12.6. ґ) ПДР України передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Згідно з ПДР України знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів. ПДР України також передбачено, що на початку населеного пункту та в його кінці встановлюються дорожні знаки 5.49 - 5.52. Виходячи зі змісту відзиву та доданих до нього доказів, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що позивач рухався в зоні дії дорожнього знаку 5.49 та наявності в місці фіксації швидкості руху дорожнього знаку 5.76.

Щодо інших доводів відповідача. Виходячи зі змісту відзиву та доданих доказів, відповідач також стверджує наступне: 1. Щодо можливості використання приладу TruCam з руки: відповідач фактично ототожнює ручний режим роботи з можливістю використання приладу з руки. Однак, згідно з інструкцією, ручний режим роботи означає активну участь оператора у фіксації швидкості транспортного засобу, в той час як автоматичний режим такої участі не потребує. Хоча інструкція дійсно містить інформацію про можливість використання приладу з руки (у тому числі з триноги), чинне законодавство України не передбачає такого способу його застосування. Щодо цілісності та достовірності інформації, що зберігається у приладі TruCam та зашифрованих файлах, скопійованих з нього: відповідач посилається на експертні висновки, однак варто зазначити, що термін дії цих висновків закінчився. Відтак, не виключено, що, наприклад, після оновлення програмного забезпечення приладу, його технічні параметри в майбутньому зможуть забезпечувати конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних, що ставить під сумнів достовірність даних на фотознімку та запису відео з TruCam. 3. Щодо фіксації швидкості руху на відстані 208,2 м: відповідач вказує на здійснення фіксації швидкості транспортного засобу на зазначеній відстані (фотознімок TruCam). Проте, згідно з інструкцією (cтор. 23, 25, 55) оптимальна дистанція для фіксації становить 70 м, що ставить під сумнів достовірність отриманих даних. Слід зазначити, що відповідач не надав переконливих аргументів та належних і допустимих доказів, які б підтверджували законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки представлені докази не містять відомостей, що підтверджують: (1) рух позивача в межах населеного пункту; (2) перевищення позивачем швидкісного режиму; (3) фіксацію швидкості в зоні дії дорожнього знаку 5.76; (4) фіксацію швидкості технічним засобом у встановлений законом спосіб; (5) цілісність та достовірність інформації у самому приладі TruCam, а також у зашифрованих файлах, що скопійовані з нього. Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач не надав належних доказів правомірності дій та використання технічних засобів, що вимагає скасування оскаржуваної постанови. Враховуючи наведені обставини та судову практику, прошу суд задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2792338 від 09.08.2024 року, винесеної поліцейським 2 взвод 2 рота УПП бат. Батальйон патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області рядовим поліції Мугумовим Д.Р., щодо ОСОБА_1 , транспортний засіб VOLVO V60 НОМЕР_2 , 09.08.2024 15:02 с. Скибин, вул. Київська, 116, водій керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 98 км/год при цьому перевищивши допустиму швидкість руху в населеному пункті на 48 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС001161, відео БК 472397, чим порушив п. 12.4. ПДР - порушення швид. режиму в населених пунктах, ст. 122 ч. 1 КУпАП (а.с. 9 - 10).

Таким чином, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Судом досліджено, наданий відповідачем відеофайл, з якого вбачається, що транспортинй засіб VOLVO V60 НОМЕР_2 09.08.2024 15:02 год. рухався зі швидкістю 98 км/год.

При цьому, відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Судом досліджено фото фіксацію (роздруківку) з пристрою TruCam ТС001161 на якому зафіксовано транспортний засіб VOLVO V60 НОМЕР_2 , 09.08.2024 15:02, швидкість 98 км/год, ліміт швидкості 50 км./год., лок.: Скибин, вул. Київська, 115 (а.с. 49 - 50).

Відповідно до Експертного висновку від 11.06.2020 року, наданого щодо лазерного вимірювача LTI 20/20 TruCam, розробленого (виготовленого) компанією Laser Technology Inc., США, в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п.5.1. ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 в режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IEC 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт (а.с. 42).

Згідно до до Експертного висновку від 27.09.2020 року, наданого щодо лазерного вимірювача LTI 20/20 TruCam, розробленого (виготовленого) компанією Laser Technology Inc., США, в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт , об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних (а.с. 44).

Як вбачається з Експертного висновку, наданого НДЦ «ТЕЗІС» НТУУ «КПІ», Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc., США, відповідає вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20. Вимоги технічного захисту інформації» (а.с. 49).

Згідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/30455, виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», чинного до 12 березня 2025 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTІ 20/20 TruCam №ТС001161, виробництва Laser Technology Inc., США, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +-2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год (а.с. 47).

Також, судом досліджено лист Мінекономрозвитку (а.с. 16), Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/І-2903-2012 від 29 серпня 2012 року (а.с. 48).

Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто, оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка була складена в порядку КУпАП відбувається з врахуванням особливостей КАС України.

Це узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі № 524/5536/17 від 15.11.2018 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Частиною 5 ст. 14 цього Закону визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР), відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год встановлена ч.1 ст. 122 КУпАП .

Згідно п. 12.4 ПДР, загальні обмеження швидкості поширюються на всю територію України, згідно яких у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю 50 км/год. Таке обмеження стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» та скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що 09.08.2024 15:02 с. Скибин, вул. Київська, 116, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLVO V60 НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 98 км/год, при цьому перевищивши допустиму швидкість руху в населеному пункті на 48 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС001161.

Суд зважає на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam II LTI20/20 ТС001161 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. (в діапазоні від 2 км/год на 200 км/год).

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCam LTI» 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в ручному та автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як доказ по справі.

Проведення повірки вказаного приладу передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Вказаний тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» отримав сертифікат відповідності.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/30455, виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTІ 20/20 TruCam №ТС001161, виробництва Laser Technology Inc., США, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, строк дії свідоцтва до 12 березня 2025 року.

Вимірювання швидкості зідйснювалось в населеному пункті за адресою: с. Скибин, вул. Київська, 116.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають (у тому числі) справи про адміністративні правопорушення передбачені частинами першою, другою, четвертою статті 126 КУпАП.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (зокрема за ч. 1 статті 122 КУпАП). У даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Суд звертає увагу, що на підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідач надав суду належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Також, згідно до п. 5 розділу «IV. Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (надалі - Інструкція), постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. За наявності технічної можливості після винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію з реквізитами для сплати штрафу. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Таким чином, оскаржувана постанова відповідає ст. 283 КУпАП та п.5 розділу «IV. Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкції.

Як вбачається з п. 11 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Згідно з ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких зокрема: перевірка документів особи; зупинення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як встановлено статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є саме захист прав та свобод осіб у випадку їх порушення суб`єктами владних повноважень. У той же час, з матеріалів справи вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, з приводу будь - яких порушень його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього заявлено а ні позивачем, а ні його представниками не було. Тож порушення прав особи суб`єктом владних повноважень судом встановлено не було.

Суд при розгляді адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень має неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства України задля недопущення будь - яких зловживань учасниками процесуальними правами та використання судових процедур з метою уникнення покарання за вчинене адміністративне правопорушення всупереч завданням, закріпленим в статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При прийнятті рішень у справах з приводу оскарження постанов органів Національної поліції України суд має забезпечувати справедливий баланс між інтересами позивача (особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, яка звернулась з відповідних позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду) та інтересами суспільства, забезпечення законності та правопорядку в державі.

Саме невідворотність покарання є стримуючим фактором від вчинення правопорушень у майбутньому, що забезпечує досягнення завдань проваджень в справах про адміністративні правопорушення, які передбачені ст. 245 КУпАП, зокрема, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Наразі, беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2792338 від 09.08.2024 року винесена правомірно.

Відповідно до статті 247 КУпАП , провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно до п.4 розділу «IV. Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також за наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Таким чином, будь - які підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Відповідно до п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновків про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, підстав для її скасування та закриття провадження у справі не має, а відтак позовні вимоги є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 9, 222, 245, 276, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 4, 7, 227, 244, 246, 250, 251, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Тесленко