Справа № 640/254/22
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Справа № 640/254/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ» (далі позивач, TOB «РІСТОН ОЙЛ») до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

Винести рішення, яким визнати протиправним, та скасувати повністю податкове повідомлення - рішення № 4 від 03.11.2021, що прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві, стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ».

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3178,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкове повідомлення-рішення є протиправним, та таким що підлягає оскарженню та скасуванню, в повному обсязі, як таке що порушує права та охоронювані законами України інтереси позивача. Відповідачем взагалі не досліджувались фактичні обставини щодо змісту та умов угод, не проводився аналіз зобов`язань сторін за вказаними договорами, та факту повної оплати вартості продукції - зерна соняшнику врожаю 2020 року, поза їх увагою залишився факт отримання насіння соняшнику врожаю 2020 року, через TOB «Орільський об`єднаний елеватор» для TOB «РІСТОН ОЙЛ», що додатково підтверджує реальність укладених вказаних господарсько - правових угод. Відповідно до статистичної звітності контрагента - фермерського господарства «ПРИЛУЖНЕ-АГРО», звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020року, звіту про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 1 листопада 2020 року, яка подана та зареєстрована у встановленому порядку, загальна площа посівів соняшника фермерського господарства «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» у 2020 році склала 475 га, згідно до електронних квитанцій звіти прийнято. Позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

15 червня 2022 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами та вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з наявними базами даних відсутня інформація щодо земельних ресурсів та основних засобів власних чи орендованих фермерського господарства «ПРИЛУЖНЕ-АГРО», що свідчить про неможливість виростити вищевказаний об`єм сільськогосподарської продукції та відповідно поставити її на адресу ТОВ «РІСТОН ОЙЛ». Фермерське господарство «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» з 01.01.2020 не придбавало послуги пов`язані із посівом, обробленням та збиранням урожаю, а також не придбавало поставлений товар - соняшник врожаю 2020 року на адресу TOB «РІСТОН ОЙЛ». Відповідачем зроблені наступні висновки: Фермерським господарством «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» надано штучний податковий кредит TOB «РІСТОН ОЙЛ», оскільки податковий кредит за липень 2021 року сформований без мети настання реальних наслідків, оскільки сплата податкових зобов`язань не відбулась на жодному ланцюгу поставки, а також реальність та можливість вчинення даних господарських операцій у постачальника TOB «РІСТОН ОЙЛ» відсутня, а наслідком для податкового обліку є фактичний рух активів, а не задекларований на папері. У ТОВ «РІСТОН ОЙЛ» не було підстав для податкового обліку операцій з постачальником Фермерського господарство «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» на загальну суму 1271215,21 грн, в т.ч. ПДВ 211869,20 грн за липень 2021 року. ТОВ «РІСТОН ОЙЛ» завищено суму податкового кредиту за липень 2021 року у розмірі 211 869 грн (показник рядка 17 Декларації), що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (показник рядка 19 Декларації) та до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за липень 2021 року у розмірі 211 869 гривень. Відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/254/22 передана на розгляд та вирішення Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа № 640/254/22 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 20 лютого 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 лютого 2025 року справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року прийнято до провадження судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В. адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Призначено розгляд справи спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

12 березня 2025 року позивачем надана до суду заява та підтверджено актуальність позовних вимог.

20 березня 2025 року від відповідача надійшла заява, у якій відповідач просить суд при прийнятті рішення по справі врахувати усі попередньо подані відповідачем процесуальні документи, які наявні в матеріалах справи.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

Контролюючим органом відповідно до підпункту 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 09.09.2021 №7038-н проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача щодо дотримання

податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.08.2021 № сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку.

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт від 12.10.2021 № 76655/26-15-07-04-02/41437757 та встановлено порушення вимог п.185.1 ст.185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (показник рядка 19 Декларації) та до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за липень 2021 року у розмірі 211 869 гривень.

На підставі акту про проведення документальної позапланової виїзної перевірки контролюючим органом, винесено податкове повідомлення - рішення № 4 від 03.11.2021, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 211 869 гривень.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України, у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків (підпункт 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункт 14.1.156-1 пункту 14.1статті 14 ПК України податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом.

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності. (підпункт 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. (пункт 15.1 статті 15 ПК України).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. (пункт 198.2 статті 198 ПК України)

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно до статті 1 цього Закону:

бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень;

господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить відомості про господарську операцію, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства. (стаття 2 Закону).

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону № 996-XIV відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення документи, які містять зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Таким чином, господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено також підпунктом 1.2 пункту 1 та підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи). (пункт 2.2 глави 2 Положення)

Згідно з пунктом 2.4 Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо..

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Судом встановлено, що в ході здійсненої перевірки, Головним управлінням ДПС у м. Києві зроблено висновок про те, що господарські операції позивача з постачальником Фермерське господарство «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» на загальну суму 1271215,21 грн, в т.ч. ПДВ 211869,20 грн за липень 2021 року з придбання продукції - зерна соняшнику врожаю 2020 року, визначаються як безтоварні.

Перевіряючи правомірність віднесення позивачем сум по господарським операціям із контрагентом Фермерське господарство «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» до складу витрат, які підлягають оподаткуванню та формування податкового кредиту ПДВ, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи судом встановлено, що 19 листопада 2020 року між позивачем та Фермерським господарством «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» укладено договір поставки №59-с (Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору у строки і на умовах визначених цим Договором, Продавець зобов`язується прийняти й оплатити товар, найменування (асортимент) і кількість якого визначена в специфікації (-ях) до та цього Договору.

За специфікацією № 3 від 19 січня 2020 року до Договору, фермерське господарство «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» передає, а позивач отримує насіння соняшнику врожаю 2020 року, у кількості 60 т на загальну вартість 1278000 гривень 00 копійок.

На підтвердження поставки зерна соняшнику врожаю 2020 року надані видаткові накладні № 1 від 22 січня 2021 року, № 2 від 25 січня 2021 року, товарно-транспортні накладні № 1 від 22.01.2021, № 2 від 24.01.2021, реєстри ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку № 2486п від 22 січня 2021 року, №2538п від 25 січня 2021 року, акт на розбіжність у вазі при надходженні сільськогосподарської продукції на TOB «Орільський об`єднаний елеватор» від 25 січня 2021 року.

Продавець - фермерське господарство «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» виписав та зареєстрував у встановленому ПК України порядку податкову накладну №1 від 20.01.2021 та податкову накладну №2 від 25.01.2021.

Продавець - фермерське господарство «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» за поставлену продукцію насіння соняшнику врожаю 2020 року, отримало грошові кошти за платіжними дорученнями №№ 109, 246, 293, 356.

Судом також встановлено, що відповідно до статистичної звітності фермерського господарства «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» (звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року, звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 1 листопада 2020 року), яка подана та зареєстрована в установленому порядку, загальна площа посівів соняшника фермерського господарства «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» у 2020 році склала 475 га.

Листом-повідомленням від 18.11.2020 Фермерське господарство «ПРИЛУЖНЕ- АГРО» зазначило, що фермерське господарство має у обробці земельні ділянки розміром 475 га (оренда паїв населення).

Статистичним звітом про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 1 листопада 2020 року, підтверджується вирощування фермерським господарством «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» соняшнику на площі 195 га, з обсягом виробництва 1 920,00ц.

Статистичним звітом про площі та волові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році, також підтверджується вирощування фермерським господарством «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» соняшнику на площі 195 га, з обсягом виробництва 1 920,00ц.

Фермерським господарством «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» для підтвердження вирощування вказаного об`єму сільськогосподарської продукції надано: договір оренди № 03/04-1 від 03 квітня 2020 року, та акт приймання передачі, за яким прийнято комбайн, два трактора колісних, та два трактора; договір оренди № 16/04-1 від 16 квітня 2020 року, та акт приймання передачі за яким прийнято сівалку зерно тукову СЗ-5.4, сівалку універсальну УПС -8-01, плуг п`ятикорпусний навісний ПНВ 5-35, культиватор Рич Ленд 800ТУ28.3--001;2013, причіпний оприскувач 2х тонний BOGUSLAVTY У293-4-2004; договір оренди нерухомого майна №13/01-1 від 13 січня 2020 року, та акт приймання передачі за яким прийнято склад А, прибудова складу, гараж А1, прибудова гаражу; повідомлення про оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням через які провадиться діяльність за формою №20 ОПП, з квитанцією про прийняття, щодо земельних ділянок; повідомлення про оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням через які провадиться діяльність за формою №20 ОПП, з квитанцією про прийняття, щодо сільськогосподарської техніки; балансову довідку щодо основних засобів, отриманих в оренду №2 від 18 листопада 2020 року.

Натомість, незважаючи на вказані документи, відповідачем зроблений висновок, про те, що Фермерським господарством «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» надано штучний податковий кредит TOB «РІСТОН ОЙЛ», оскільки податковий кредит за липень 2021 року сформований без мети настання реальних наслідків, оскільки сплата податкових зобов`язань не відбулась на жодному ланцюгу поставки, а також реальність та можливість вчинення даних господарських операцій у постачальника TOB «РІСТОН ОЙЛ» відсутня.

Також, судом враховані надані позивачем пояснення щодо отримання товару - насіння соняшнику врожаю 2020 року, через TOB «Орільський об`єднаний елеватор».

Так, листом № 461 від 08.11.2021 TOB «Орільський об`єднаний елеватор», підтвердив факт надходження від фермерського господарства «ПРИЛУЖНЕ-АГРО» насіння соняшнику врожаю 2019, 2020 року, та надав копії вищевказаних товарно - транспортних накладних на перевезення насіння соняшнику врожаю 2019, 2020 року, та реєстри ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку.

Аналізуючи складені між позивачем та контрагентами первинні документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов`язань та капіталу позивача.

Так, оцінивши надані первинні документи, суд зазначає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від іені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб`єктами права.

При цьому, відповідачем не підтверджено та судом не встанолено дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 ПК України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Таким чином, надаючи оцінку наявним в матеріалах справи договорам, податковим, видатковим накладним, та іншим первинним документам, якими позивач доводить перед судом реальність здійснення господарської операції, суд, досліджуючи їх, встановлює наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

Судовим розглядом не встановлено жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, до правового статусу сторін договорів як платників ПДВ, відповідності спірних правочинів вимогам закону, належності складання первинних документів за спірним правочином.

Викладене в акті судження податкового органу про вчинення платником податків порушень закону ґрунтується лише на висновках - припущеннях щодо безтоварності угоди.

Суд зазначає, що відсутність трудових та матеріальних ресурсів, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності у позивача первинних документів, які спростовують такі доводи. За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 17 листопада 2020 року у справі № 813/2761/17, від 21 січня 2021 року у справі № 820/4411/16.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та Фермерським господарством «ПРИЛУЖНЕ-АГРО», спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Відповідно до ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення № 4 від 03.11.2021, що прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві, стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ» та необхідність його скасування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати на оплату судового збору у розмірі 3178,04 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним, та скасувати повністю податкове повідомлення - рішення № 4 від 03.11.2021, що прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві, стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3178,04 грн (три тисячі сто сімдесят вісім гривень чотири коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «РІСТОН ОЙЛ» (провулок Георгіївський, 2, кімната 12, м. Київ, 01030, ),

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Повне судове рішення складено 28.04.2025.

Суддя Б.В. Богатинський