Справа № 640/13250/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, в якій просить, з урахуванням уточнень від 17.02.2025 року:
- зобов`язати Головний Сервісний Центр Міністерства Внутрішніх Справ України виготовити раніше замовлений ОСОБА_2 «16-й код адміністративно- територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ»(дві літери «X» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) згідно до вимог ДСТУ 3650:2012, ДСТУ 4278:2012 та зареєструвати його в інформаційно-обчислювальної системі МВС для подальшого внесення інформації про цей ІНЗ до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , шляхом заміни цього свідоцтва, у Територіальному Сервісному Центрі Міністерства Внутрішніх Справ України №5152.
У обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відмова відповідача, мотивована тим, що номерний знак, замовлений позивачем, двічі схожий за накресленням із номерними знаками, що видають (видавали) під час державної реєстрації транспортних засобів в Україні, а саме літера «З» схожа за накресленням до цифри «три» таким чином утворюється друга схожість із номерними знаками, що видають на поточний час у форматі: «дві літери, чотири цифри, дві літери», є протиправною. Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків.
На виконання вимог ухвали суду позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог та документ про сплату судового збору.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.
Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 №2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825 Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2825-IX матеріали цієї адміністративної справи було скеровано за належністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа надійшла 07.02.2025 року та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Ількову В.В.
Відповідно до частини 2 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
17.02.2025 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви, подана заява про уточнення позовних вимог.
Ухвалою суду від 24.02.2025 року призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано учасникам справи надати пояснення по справі.
Витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
звернення/замовлення позивача про виготовлення раніше замовленого Індивідуального Номерного Знаку «16-й код адміністративно- територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ»(дві літери «X» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) та про його реєстрацію в інформаційно-обчислювальної системі МВС для подальшого внесення інформації про цей ІНЗ до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 ;
- відомості/рішення/листи/відмови та вказане звернення/замовлення позивача (зазначити такі підстави);
- всі наявні докази щодо суті спору.
25.02.2025 року позивачем були подані додаткові пояснення у справі, у яких позивач вказав про те, що повідомляє суд про змінення ТЗ до сідоцтва про реєстрацію якого він просив внести інформацію про ІНЗ після розгляду справи на його користь, а саме, враховуючи те що позовна заява була подана ще в 2019р., тобто майже 6 років тому, ТЗ, а саме Volvo V60, д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 , було продано, а тому просить суд:
прийняти зміну позовної вимоги стосовно якого ТЗ відповідач повинен бути виконати вторинну дію, саме відносно MAN TGL 7.180, д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , який також належить йому, оскільки позивач вважає, що це виправлення(зміна) не змінює суті позовної вимоги, так як це та сама дія, відносно ТЗ який належить тій самій особі і відноситься до вторинної дії яка була оголошена у прохальній частині позову з метою уникнення юридичних непорозумінь, так як в загалі відповідачем відмовлено у видачі ІНЗ не для конкретного ТЗ, а самого ІНЗ, який на думку відповідача, має схожість за накресленням на інші номерні знаки.
12.03.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Долучені додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 18.04.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, позивач незгодний із рішенням Головного Сервісного Центру МВС та вважає це рішення суб`єктивним з таких причин, які збудовані на підставі відповідей ГСЦ МВС:
Співробітники Головного Сервісного Центру МВС не навели чіткої наукової методології виявлення схожості та/або тотожності ІНЗ.
На автодорогах України багато автомобілів що мають ІНЗ які дійсно схожі на номерні знаки, що видають(видавали) під час державної реєстрації та світлини таких автомобілів були мною надані із заявою до ГСЦ МВС.
Згідно до ДСТУ 3650:2012, відповідно до якого виготовлюються номерні знаки на поточний час, кожна літера або цифра має накреслення відносно матриці(розмітки), при орієнтуванні, відносно матриць літери «З» та цифри «три» в них є тільки одна схожість - розмір матриці: 28 на 17 елементів, звісно також як і у літер «А, Г, Е, Є, Ж, И, І, ї» та цифр «0,1,2,3,4,5,6,7,8,9», так як літера «З» має зовсім інше заповнення елементів матриці накреслення відносно цифри «три».
Згідно до ДСТУ 3650:2012, відповідно до якого виготовлюються номерні знаки на поточний час, розмір літер, які використовуються при виготовлені ІНЗ на 6мм вище за літери, що використовуються при виготовлені звичайного номерного знаку, що візуально стає помітним, так як номерна пластина має більшу площу заповнення елементами.
Згідно до ДСТУ 3650:2012, відповідно до якого виготовлюються номерні знаки на поточний час, ІНЗ має цифро-сполучення для позначення адміністративно-територіальної належності, водночас звичайний(серійний, не індивідуальний) номер має лише літеро-сполучення для позначення адміністративно-територіальної належності.
Якщо подивитись на ДСТУ номерних знаків, які вже не видаються під час державної реєстрації, але дозволені до використанню на автомобілях зареєстрованих з такими номерними знаками, то номерні знаки із цифро-сполучення для позначення адміністративно-територіальної належності мають такі формати «код адміністративно- територіальної належності, три цифри, тире, дві цифри, дві літери» або «код адміністративно-територіальної належності, одна літера, чотири цифри, дві літери». Жоден із звичайних (серійних, не індивідуальних) номерних знаків які видаються, або видавалися в Україні під час державної реєстрації транспортного засобу, не мають формату «код адміністративно-територіальної належності, дві літери, чотири цифри, дві літери» або «код адміністративно-територіальної належності, вісім літер».
Згідно до ДСТУ 4278:2012, відповідно до якого виготовлюються номерні знаки на поточний час, у переліку літеро-сполучень якими позначають адміністративно- територіальної належності, немає літеро сполуки «XX» для позначення адміністративно- територіальної належності;
Вказує, що згідно до наказу №174 від 11.03.2016р. Міністерства Внутрішніх Справ України встановлено порядок видачі індивідуальних номерних знаків (повний текст наказу та порядку викладено на сайті Верховної Ради України.
Згідно до цього порядку позивачем подано заяву на виготовлення індивідуального номерного знака з дотриманням вимог викладених у цьому порядку.
Тобто позивачем було виконано всі умови, які передбачені наказом №174 від 11.03.2016р. Міністерства Внутрішніх Справ України, але відповідач протиправно відмовив йому у виготовлені та видачі індивідуального знаку з причини, які є неналежними.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що частиною дванадцятою статті 34 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-XII), зокрема визначено, що на транспортні засоби закріплюються номерні знаки, які відповідають встановленим вимогам.
Індивідуальні номерні знаки мають відповідати вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2000 року № 1081 «Про запровадження номерних знаків транспортних засобів, що виготовляються за індивідуальними замовленнями їх власників» (із змінами) (далі Постанова № 1081) та чинним державним стандартам України (пункт 5 розділу І Порядку).
Абзацом п`ятим пункту 2 Постанови № 1081 встановлено, що номерний знак транспортного засобу, який виготовляється за індивідуальним замовленням його власника видається лише на один транспортний засіб.
Згідно з абзацом другим пункту 9 розділу І Порядку індивідуальні номерні знаки не мають бути тотожні або схожі за накресленням із номерними знаками, які видають (видавали) під час державної або відомчої реєстрації транспортних засобів в Україні.
Якщо замовлений напис не повторюється у зазначеному регіоні, власникові транспортного засобу надається доступ для переходу до заповнення заяви про забезпечення виготовлення комплекту індивідуальних номерних знаків в електронній формі, в якій замовник заповнює зазначені в ній поля.
Якщо під час перевірки буде встановлено факт перебування транспортного засобу або його власника в розшуку, невідповідності замовленого напису вимогам пунктів 5-11 розділу I цього Порядку або відсутності відомостей про транспортний засіб в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, у замовленні відмовляється, власнику транспортного засобу надається відповідь в електронній формі із зазначенням причини відмови.
Замовлений на ІНЗ напис «ХХЗЗЗЗММ» не відповідав вимогам пункту 9 розділу І Порядку, а саме: був схожий за накресленням із номерними знаками, які видають під час державної реєстрації транспортних засобів в Україні.
При цьому визначення схожості замовленого ОСОБА_1 напису на ІНЗ з номерними знаками, що видаються під час державної реєстрації, здійснювалося шляхом порівняння.
Зокрема ІНЗ з написом «ХХЗЗЗЗММ» схожий за накресленням та інформаційним змістом з номерними знаками, які видаються під час державної реєстрації і мають, відповідно, дві літери, чотири цифри і дві літери. Аналогічний підхід застосовувався при порівнянні літери «З» та цифри «3» (порівняльні зображення макетів номерних знаків додаються). У зв`язку із цим, відповідно до вимог абзацу другого пункту 5 розділу ІІІ Порядку замовнику була надана відповідь в електронній формі із зазначенням причини відмови (додається).
Питання методології визначення тотожності та схожості ІНЗ не обумовлені Порядком, так само як і відповідно до Положення ГСЦ МВС не є експертною установою, яка б наводила наукову методологію схожості та/або тотожності ІНЗ.
Отже, відповідач вважає, що позивачем не зазначено обставин, які б підтверджували здійснення з боку ГСЦ МВС протиправних дій стосовно Позивача, оскільки ГСЦ МВС діяв в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.
Додатково вказують про те, що ДСТУ 3650:2012 та ДСТУ 4278:2012, про які зазначає Позивач у позовній заяві, втратили чинність у 2020 році
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Згідно матеріалів справи, 15 вересня 2019 року позивачем через сервіс «Електронний кабінет водія» було замовлено індивідуальний номерний знак (далі ІНЗ) «16-й код адміністративно-територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ» (дві літери «Х» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) та сплачено 1 555,06 грн. за означене замовлення.
16 вересня 2019 року позивачем на електронну пошту було отримано листа, в якому було зазначено, що замовлений 15 вересня 2019 року позивачем ІНЗ не може бути виготовлений та зареєстрований, оскільки він є схожим за накресленням із номерним знаком, який видають (видавали) під час державної (відомчої) реєстрації транспортних засобів в Україні.
12 грудня 2019 року позивач звернувся до ГСЦ МВС із заяво, у якій просив виконати вищенаведене замовлення або у разі відмови надати позивачу розгорнуту відповідь стосовно причин відмови, тому що, на думку позивача, описана у електронному листі ГСЦ МВС від 16 вересня 2019 року причина з юридичної та наукової точки зору є суб`єктивною.
03 січня 2020 року ГСЦ МВС надав відповідь, у якій були зазначені ті ж самі причини відмови та наведені ДСТУ, згідно з якими виготовляються номерні знаки, однак відповіді стосовно методології визначення тотожності та схожості ІНЗ з номерними знаками, що видають (видавали) під час державної реєстрації транспортних засобів в Україні позивачем не було отримано.
16 січня 2020 року позивач повторно звернувся до ГСЦ МВС з заявою, в якій просив пояснити методологію визначення тотожності та схожості ІНЗ із номерними знаками, що видають (видавали) під час державної реєстрації транспортних засобів в Україні.
05 лютого 2020 року позивачем було отримано листа ГСЦ МВС, в якому зазначається, що ОСОБА_1 відмовлено з тих самих причин, що наведені вище та зазначено, що замовлений позивачем ІНЗ двічі схожий за накресленням із номерними знаками, що видають (видавали) під час державної реєстрації транспортних засобів в Україні, а саме літера «З» схожа за накресленням до цифри «три».
Таким чином утворюється друга схожість із номерними знаками, що видають на поточний час у форматі: «дві літери, чотири цифри, дві літери».
Так, не погоджуючись із відмовою ГСЦ МВС позивач звернувся до суду з позовною заявою, зокрема, з вимогою: зобов`язати ГСЦ МВС виготовити раніше замовлений ІНЗ «16-й код адміністративно-територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ» (дві літери «Х» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) згідно з вимогами ДСТУ 3650:2012, ДСТУ 4278:2012 та зареєструвати його в інформаційно-обчислювальної системі МВС для подальшого внесення інформації про цей ІНЗ до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , шляхом заміни цього свідоцтва, у ТСЦ № 5152.
При цьому, позивач зазначає, що ГСЦ МВС повинен виконати вторинну дію саме відносно MAN TGL 7.180, д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , який також належить позивачу, з проханням прийняти зміну позовної вимоги стосовно якого транспортного засобу ГСЦ МВС повинен бути виконати вторинну дію, саме відносно MAN TGL 7.180, д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , який також належить ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, з урахуванням уточнень від 25.02.2025 року, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух" від 30.06.1996 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII).
Згідно статті 34 Закону №3353-XII державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Порядок здійснення відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Для ведення відомчого обліку зареєстрованих транспортних засобів відповідними органами, якими вони зареєстровані, створюються уніфіковані автоматизовані електронно-облікові системи. Відомості відомчого обліку щодо зазначених транспортних засобів є складовою частиною Єдиного державного реєстру. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації. Єдині зразки державних номерних знаків та вимоги до них, у тому числі тих, що виготовляються за індивідуальним замовленням, встановлюються державними стандартами України. Власники транспортних засобів, зареєстрованих у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть замовити один додатковий комплект номерних знаків, який виготовляється за їх індивідуальним замовленням та відповідає вимогам стандартів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. №1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, яким встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків та він є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (далі - Порядок №1388).
Відповідно до приписів пункту 3 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
У силу абз.1 пункту 8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків (абз.21 пункту 8 Порядку №1388).
У відповідності до п.4.1 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.08.2010р. №379 у разі заміни номерних знаків (крім випадків їх втрати або викрадення) проводиться перереєстрація ТЗ із заміною свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта). При цьому попередньо видані номерні знаки вилучаються. На заяві (додаток 1 або 2) обов`язково проставляються відмітка про їх вилучення із зазначенням дати вилучення та підпис уповноваженої посадової особи. Вилучені номерні знаки оприбутковуються як такі, що вже були в користуванні, і при їх відповідності встановленим вимогам можуть видаватися для повторного використання або знищуватися в установленому порядку.
Таким чином, власник транспортного засобу має право звернутися до підрозділу Державтоінспекції МВС із заявою з метою здійснення перереєстрації ТЗ із заміною свідоцтва про реєстрацію ТЗ у разі заміни номерних знаків, відшкодувавши попередньо за це вартість таких номерних знаків, тощо.
З огляду на п.п.1, 3 ст.1 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 р. №5203-VI (далі за текстом - Закон №5203) адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.
Відповідно до ч.ч.1,4 ст.9 Закону №5203 адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.
Заява на отримання адміністративної послуги (далі - заява) подається в письмовій, усній чи електронній формі.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.10 Закону №5203 граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом.
У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.
Частиною 1 статті 11 Закону №5203 встановлено, що при наданні адміністративних послуг у випадках, передбачених законом, справляється плата (адміністративний збір).
При цьому, зважаючи на вимоги ч.5 ст.11 Закону №5203, плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) вноситься суб`єктом звернення одноразово за весь комплекс дій та рішень суб`єкта надання адміністративних послуг, необхідних для отримання адміністративної послуги (включаючи вартість бланків, експертиз, здійснюваних суб`єктом надання адміністративної послуги, отримання витягів з реєстрів тощо).
Механізм надання підрозділами МВС, Національної поліції та ДМС платних послуг, у тому числі адміністративних, фізичним і юридичним особам визначений Порядком надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби платних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. №1098 (далі за текстом - Порядок №1098).
Згідно з п.п.2-4 Порядку №1089 послуги надаються за письмовою заявою фізичних або юридичних осіб із зазначенням їх прізвища, імені, по батькові (найменування), місця реєстрації/проживання (місцезнаходження) та виду послуги, а також за постановою (ухвалою) суду в цивільних та господарських справах (далі - замовники). Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування замовником коштів через банки, відділення поштового зв`язку, програмно-технічні комплекси самообслуговування або через електронний платіжний засіб у безготівковій формі. У разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або номерного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов`язаних з придбанням відповідної продукції, у тому числі вартості персоналізації. Обсяг таких витрат визначається МВС.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно матеріалів справи, 15.09.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив виготовити раніше замовлений ІНЗ «16-й код адміністративно-територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ» (дві літери «Х» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) та зареєструвати його в інформаційно-обчислювальної системі МВС для подальшого внесення інформації про цей ІНЗ до свідоцтва про реєстрацію такого транспортного засобу, шляхом заміни цього свідоцтва.
Слід вказати, що Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.10.2007р. №432 «Про встановлення вартості номерних знаків легкових автомобілів, виготовлених відповідно до вимог державних стандартів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр і в межах від 0001 до 0009, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів», в редакції чинній до 29.11.2019р. (далі - Наказ №432), встановлено вартість номерних знаків легкових автомобілів, виготовлених відповідно до вимог державних стандартів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр і в межах від 0001 до 0009, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів.
Встановлено, що позивачем було сплачено вартість номерного знаку у розмірі 1555,06 грн.(згідно до виписки з банківського рахунку) за замовлення від 15.09.2019 року.
Пунктом 2 Наказу №432 встановлено, що видачу зазначених номерних знаків здійснювати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.98 №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».
Постановою Кабінету Міністрів від 24.07.2019 р. №663 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 р. №795 і від 30 серпня 2007р. №1076», чинною з 31.07.2019 р. (далі - Постанова №663), розділ II переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 р. №795, доповнено пунктом 392.
Згідно з п.392 розділу ІІ Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміри плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 р. №795, в редакції чинній з 31.07.2019р., розмір плати за надання послуги «Видача (заміна) номерних знаків, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів та містять визначену комбінацію із чотирьох однакових цифр» становить 30 000,00 гривень.
З аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що з 31.07.2019 р. Кабінетом Міністрів України встановлено нову адміністративну послугу «Видача (заміна) номерних знаків, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів та містять визначену комбінацію», яка надається Територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.
Натомість, до 31.07.2019 року видача номерних знаків легкових автомобілів, виготовлених відповідно до вимог державних стандартів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр і в межах від 0001 до 0009, була складовою послуги «Реєстрація, перереєстрація колісних транспортних засобів усіх категорій іноземного виробництва з видачею свідоцтва про реєстрацію та номерних знаків, зняття з обліку транспортного засобу з видачею облікової картки та номерних знаків для разових поїздок» і надавалася за бажанням власника легкового автомобіля за умови оплати вартості номерних знаків у розмірах, встановлених Наказом №432.
Судом встановлено, що позивачем замовлено та оплачено адміністративну послугу, зокрема замовлення на Індивідуальний Номерний Знак «16-й код адміністративно-територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ» (дві літери «X» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) та сплачено 1555,06 грн.(згідно до виписки з банківського рахунку) за це замовлення.
На підставі викладеного, суд доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість посилання відповідача щодо неможливості виготовлення такого замовлення, зокрема ІНЗ «16-й код адміністративно-територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ» (дві літери «Х» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту).
Пунктом 3.11 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.08.2010р. №379 (далі - Порядок №379) передбачено, що після проведення всіх перевірок у заяву (додатки 1 або 2) про реєстрацію ТЗ уповноваженою посадовою особою Центру, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації ТЗ рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати. Запис про відмову в реєстрації ТЗ із зазначенням мотивованих підстав відмови також вноситься в цю заяву, копія якої повертається власнику ТЗ або його представнику. На прохання заявника складається окрема письмова відповідь про підставу відмови в реєстрації ТЗ, яка підписується уповноваженою посадовою особою та реєструється в установленому порядку. Такий порядок застосовується також при наданні відмови у видачі інших реєстраційних документів і номерних знаків ТЗ. Звернення громадян або юридичних осіб з питань, пов`язаних із проведенням реєстрації ТЗ, розглядаються в порядку і терміни, що встановлені Законом України "Про звернення громадян".
З матеріалів справи видно, що рішення за наслідком розгляду заяви позивача від 15.09.2019 року так і не прийнято, а отже , позивачу не надано адміністративну послугу на його замовлення виготовлення раніше замовленого ІНЗ «16-й код адміністративно-територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ» (дві літери «Х» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) та реєстрація його в інформаційно-обчислювальної системі МВС для подальшого внесення інформації про цей ІНЗ до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, шляхом заміни цього свідоцтва, в той же час не прийнято фактично і відмови щодо надання такої послуги.
Позивачем тричі звертався із відповідною заявою, а відповідачем тричі надано відповідь/роз`яснення на заяви позивача.
При цьому, суд звертає увагу, що граничний строк надання адміністративної послуги не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не прийняття рішення за заявою позивача від 15.09.2019р. Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо зобов`язальної частини позовних вимог, слід вказати про таке.
Позивач просить суд зобов`язати Головний Сервісний Центр Міністерства Внутрішніх Справ України виготовити раніше замовлений Індивідуальний Номерний Знак «16-й код адміністративно- територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ»(дві літери «X» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) згідно до вимог ДСТУ 3650:2012, ДСТУ 4278:2012 та зареєструвати його в інформаційно-обчислювальної системі МВС для подальшого внесення інформації про цей ІНЗ до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , шляхом заміни цього свідоцтва, у Територіальному Сервісному Центрі Міністерства Внутрішніх Справ України №5152.
Позивач зазначає, що ГСЦ МВС повинен виконати вторинну дію саме відносно MAN TGL 7.180, д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , який також належить позивачу, з проханням прийняти зміну позовної вимоги стосовно якого транспортного засобу ГСЦ МВС повинен бути виконати вторинну дію, саме відносно MAN TGL 7.180, д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , який також належить ОСОБА_1 .
Вказані вимоги позивача були прийняті судом.
Отже, встановлено, що ТЗ, про яке йде мова у заяві від 15.09.2019 року, а саме Volvo V60, д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 , було продано позивачем, тому враховуючи наведені обставини, слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного Сервісного Центру Міністерства Внутрішніх Справ України виготовити раніше замовлений Індивідуальний Номерний Знак «16-й код адміністративно- територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ»(дві літери «X» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) згідно до вимог ДСТУ 3650:2012, ДСТУ 4278:2012 та зареєструвати його в інформаційно-обчислювальної системі МВС для подальшого внесення інформації про цей ІНЗ до свідоцтва про реєстрацію вказаного позивачем ТЗ (з урахуванням уточнень), шляхом заміни цього свідоцтва, у Територіальному Сервісному Центрі Міністерства Внутрішніх Справ України №5152.
Варто зазначити, що рішення за наслідком розгляду його заяви ще не прийнято, тобто, фактично питання по суті, що стосується перереєстрації його автомобіля у зв`язку із зміною номерного знаку ще не вирішено, а відтак, суд не може виконувати таку функцію замість уповноваженого на це органу. Такими повноваженнями суд наділений вже після надання попередньої оцінки прийнятого державним органом рішення та визнання його протиправним.
У відповідності до п.3.15 Порядку №379 на зареєстровані ТЗ Центром видаються реєстраційні документи, а також номерні знаки, що відповідають вимогам державного стандарту України.
Свідоцтва про реєстрацію ТЗ, тимчасові реєстраційні талони та номерні знаки ТЗ видаються лише зі складу Центру, у якому проводиться реєстрація, та тільки в порядку зростання цифрових позначень (крім номерних знаків (абз.2 п.3.16 Порядку №379).
При здійсненні реєстраційних дій, в тому числі, реєстрації номерних знаків, уповноважені органи встановлюють, зокрема, чи такі відповідають вимогам державного стандарту України (ДСТУ).
Слід вказати про те, що відповідачем досі належно не розглянуто заяву позивача від 15.09.2019 року та не прийнято відповідного рішення.
Поряд із цим, визначаючись щодо належного способу порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 15.09.2019 року про виготовлення раніше замовленого ІНЗ «16-й код адміністративно-територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ» (дві літери «Х» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) та про реєстрацію його в інформаційно-обчислювальної системі МВС для подальшого внесення інформації про цей ІНЗ до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, шляхом заміни цього свідоцтва.
У ході судового розгляду справи відповідачем не надано суду обґрунтованих пояснень щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 15.09.2019 року, як і не надано доказів правомірності такої поведінки.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити певні дії.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 15.09.2019 року про виготовлення раніше замовленого ІНЗ «16-й код адміністративно-територіальної належності, ХХЗЗЗЗММ» (дві літери «Х» українського алфавіту, чотири літери «З» українського алфавіту, дві літери «М» українського алфавіту) та про реєстрацію його в інформаційно-обчислювальної системі МВС для подальшого внесення інформації про цей ІНЗ до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, шляхом заміни цього свідоцтва.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 420,40 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 18.04.2025 року.

Суддя В.В. Ільков