Справа № 521/6825/25
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/6825/25
Номер провадження № 2-а/521/113/25
УХВАЛА

29 квітня 2025 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д.Я., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Роїк Д.Я.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України).

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (п. 53 рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", заява № 28249/95).

Суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом (п. п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України).

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що подана позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про скасування постанови № 14276 від 23.12.2024 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач зазначає, що про існування постанови № 14276 від 23.12.2024 позивачу стало відомо під час телефонної розмови з державним виконавцем. При цьому копію постанови № 14276 від 23.12.2024 позивач отримав шляхом надіслання державним виконавцем вказаної постанови на телефонний номер позивача на месенджер Viber.

Оскільки про існування постанови позивачу було невідомо до 23 квітня 2025 року, звертаючись 25.04.2025 з позовною заявою до суду, позивач просить суд поновити пропущений процесуальний строк на оскарження.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2023 (справа № 380/9077/22 адміністративне провадження № К/990/16802/23) викладено правовий висновок, згідно якого поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами. Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Згідно Постанови Верховного Суду від 06.04.2021 (справа № 823/2363/18 адміністративне провадження № К/9901/33758/20) вбачається, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо перегляду судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, та/або були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі № 536/2248/17.

В обгрунтування вимоги про поновлення строку позивач у позовній заяві зазначає, що постанову № 14276 від 23.12.2024 не отримував, про її існування було невідомо до квітня 2025 року, поки банківські рахунки позивача не були заблоковані. Про арешт коштів на рахунках позивачу стало відомо 23.04.2025. Позовна заява подана до суду 25.04.2025.

Як вказує позивач, не мав можливості раніше оскаржити постанову, тому що жодних повісток, повідомлень та інших відправлень від ІНФОРМАЦІЯ_2 не отирмував. Суд вважає наведені доводи необгрунтованими.

Позивачем не додано до позовної заяви належних і допустимих доказів наявності об`єктивних непереборних обставин, які перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду з позовною заявою, та які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку із пропуском строку звернення до суду, зокрема не надано доказів, з яких було б можливим встановити, коли позивачу стало відомо про наявність щодо нього виконавчого провадження та встановити чи наявні поважні причини пропуску строку звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд звертає увагу, що обов`язок щодо подання доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду покладається саме на позивача.

Нормами п.4 ч.5 ст. 160 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Слід вказати, що відповідно до ч.1 ст. 160 КАС України, вимоги позовної заяви про витребування у відповідача належним чином завіреної копії оскаржуваної постанови разом з адміністративними матеріалами по суті, є клопотанням та не можуть вважатися позовною вимогою і зазначатися у позовній заяві.

Клопотання про витребування доказів оформляється відповідно до вимог ст. 167 КАС України, з урахуванням приписів статті 80 КАС України.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови підлягає залишенню без руху із наданням позивачу десятиденного строку з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Інститут залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження по справі. Після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день її первинного подання до адміністративного суду, згідно положень ч. 3 ст. 169 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - залишити без руху.

Встановити позивачу для усунення недоліків строк - п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Роз`яснити, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала окремо від рішення суду в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Д.Я. Роїк