Справа № 380/4413/25
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 рокусправа № 380/4413/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Генерального штабу Збройних Сил України (03168, м. Київ, просп. Повітряних Сил, 6, ), Військово-медичного клінічного центру західного регіону (79010, м. Львів, вул. Личаківська, 26, ) про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Військово-медичного клінічного центру західного регіону, у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 06.02.2025 року № 289-РС (по особовому складу) в частині звільнення із займаної посади і призначення солдата ОСОБА_1 , молодшої медичної сестри відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Західного регіону - солдатом резерву 107 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 12.02.2025 № 43 (по стройовій частині) в частині виключення солдата ОСОБА_1 , молодшої медичної сестри відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Західного регіону зі списків особового складу Військово-медичного клінічного центру Західного регіону;

- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Західного регіону зарахувати ОСОБА_1 до списків особового складу Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, та призначити на посаду молодшої медичної сестри відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Західного регіону.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (далі - позивач) призвана на військову службу під час мобілізації. Позивача було зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду молодшої медичної сестри відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Західного регіону. Згідно з наказом Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.02.2025 № 289-РС позивача звільнено із займаної посади і призначено солдатом резерву НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (по стройовій частині) від 12.02.2025 № 43 позивача з 12.02.2025 виключено із списків особового складу Центру, та всіх видів забезпечення. Позивач вважає вказані накази від 06.02.2025 № 289-РС та від 12.02.2025 № 43 протиправними відповідно до п. 112, п.257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Вказує про те, що здійснює догляд за матір`ю яка є непрацездатною, прикутою до ліжка та такою що потребує її догляду. Зазначає що її чоловік також, мобілізований на військову службу, а відтак переміщення позивача на нове місце служби може здійснюватися виключно за її згодою якої вона не надавала. Відтак позивач вважає накази від 06.02.2025 № 289-РС та від 12.02.2025 № 43 протиправними, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 07.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Військово медичний клінічний центр Західного регіону ( далі відповідач 1) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що 10.02.2025 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону надійшов витяг з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №289-РС від 06.02.2025, згідно з яким позивача призначено на посаду, передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану солдатом резерву 107 запасної роти військової частини НОМЕР_2 . У цей же день позивачці було доведено до відома про переміщення її солдатом резерву 107 запасної роти військової частини НОМЕР_2 . Від підпису із ознайомленням позивач відмовився в присутності трьох свідків. 12.05.2025 позивач отримав припис для вибуття до військової частини НОМЕР_2 та подальшого проходження служби. Наказом Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (по стройовій частині) від 12.05.2025 №43 позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. 16.02.2025 на адресу відповідача-1 надійшла відповідь від військової частини НОМЕР_2 щодо прибуття позивача до нового місця служби, де повідомила, що позивач не прибув до військової частини НОМЕР_2 . У зв`язку із цим Начальником військово-медичного клінічного центру Західного регіону на підставі матеріалів службового розслідування повідомлено органи досудового розслідування про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. Також вказує про те, що відповідно до підп. 6 п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України призначення військовослужбовців на посади здійснюється у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану. Відповідно до наказу №289-РС від 06.02.2025 позивача призначено на посаду передбачену штатами воєнного часу, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану. Вказує про те, що вимогами Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України чи іншими нормативно-правовими актами не передбачено неможливість переведення військовослужбовця до іншого місяця служби під час виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану. Наголошує, що Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №88 від 14.02.2025 сформований вже після видання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від №289-РС від 06.02.2025. Отже, вважає що переміщаючи позивача до іншої військової частини своїм наказом Головнокомандувач ЗСУ №289-РС від 06.02.2025 діяв в межах норм чинного законодавства та наданих йому законодавством дискреційних повноважень. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Генеральний штаб Збройних Сил України (далі- відповідач -2) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що дійсно наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 06.02.2025 № 289-РС позивача призначено солдатом резерву 107 запасної роти військової частини НОМЕР_2 . Підставою видання вказаного наказу є відомість відібраних кандидатів для переміщення від ІНФОРМАЦІЯ_2 та План переміщення осіб рядового, сержантського та старшинського складу на посади номенклатури призначення начальника Генерального штабу Збройних Сил України, затвердженого начальником Генерального штабу Збройних Сил України від 06.02.2025. Проте, позивач не погоджується із вказаним наказом зазначаючи про те, що відповідно до п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України вона призначена на нижчу посаду без її згоди. Проте, таке твердження позивача є хибним та таким, що свідчить про вільне трактування ним норм матеріального права. Вказує що відповідно до п. 110 Положення переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб. Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється, серед іншого, між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України. Оскільки виникла необхідність доукомплектування військової частини, на виконання вимог розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.01.2025 № 300/ДПУ-з/78/дск, ІНФОРМАЦІЯ_2 за підпорядкованістю було подано відомість відібраних кандидатів для переміщення. Як наслідок, начальником Генерального штабу Збройних Сил України було затверджено План переміщення військовослужбовців осіб офіцерського складу Збройних Сил України від 06.02.2025, до якого було включено позивача. У подальшому, на підставі затвердженого Плану переміщення, начальника Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення, було видано наказ (по особовому складу) від 06.02.2025 № 289-РС (далі наказ № 289-РС), згідно з пунктом 24 якого, позивач призначалась на посаду передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку з введенням правового режиму воєнного стану. Відтак під час видання оскаржуваного наказу жодних прав позивача порушено не було. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача 27.03.2025 подав до суду додаткові пояснення у справі. Вказує про те, що відповідачі помилково зазначають про те, що позивачка обґрунтовує свій позов порушенням вимог пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджено указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, оскільки на її думку, вона призначена на нижчу посаду без її згоди. Проте позов обґрунтовано саме порушенням п. 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, оскільки матір позивача в силу серйозних проблем зі здоров`ям є непрацездатною, прикутою до ліжка, та потребує догляду позивача. Відтак переміщення позивачки на нове місце служби в силу п. 112, п. 257 зазначеного Положення може здійснюватися виключно за її згодою. Представник позивача наголошує, що п. 112 Положення взагалі не конкретизує перелік документів, якими б мала підтверджуватися потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця. Зауважує, що військове командування перед прийняттям оскаржуваних наказів не з`ясовувало наявність обставин передбачених п. 112 Положення №1153, за наявності яких мало б отримати згоду військовослужбовців на переміщення. Відтак просить позов задовольнити в повному обсязі.

04.04.2025 представник відповідача 1 подав до суду додаткові пояснення у справі. Вказує про те, що при звільненні позивача та призначення її на інше місце служби було застосовано підп. 6 п. 82 Положення, що значиться у витягу з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №289-РС від 06.02.2025. Тобто, було застосовано пункт, який можливо застосувати лише у разі введення правового режиму воєнного стану, а також призначення повинно відбутись на штати воєнного часу. Отже, наказом Головнокомандувача Збройних Сил України було використано надані повноваження для доукомплектування Збройних Сил України, а саме молодшу медичну сестру відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Західного регіону Медичних сил Збройних Сил України призначено на посаду, передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану солдатом резерву 107 запасної роти військової частини НОМЕР_2 . Відтак, Головнокомандувач Збройних Сил України при віддані наказу №289-РС від 06.02.2025 діяв в межах в повноважень та в спосіб передбачений вимогами Положення. Щодо аргументу позивача про недотримання норма пункту 112 Положення повторно вказує таке. Наданий позивачем Висновок №88 від 14.02.2025 сформований вже після видання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від №289-РС від 06.02.2025 та після отримання припису на прибуття позивача до військової частини НОМЕР_2 . Документи про потребу у догляді від позивача на адресу Військово-медичного клінічного центру Західного регіону до 12.02.2025 не надходили.

09.04.2025 представник відповідача 2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив. Вказує про те, що відповідно до п. 4.1 Інструкції №170 в умовах воєнного часу дозволяється здійснювати призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі на підставі Плану переміщення на посади. Для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення №1153/2008, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком вичерпного переліку випадків, визначених пунктом 112 Положення №1153/2008. Відтак, з дати оголошення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у позивача, яка проходить військову службу, не могло бути законних очікувань того, що в особливий період призначення її на рівнозначні та нижчі посади буде здійснюватися виключно з її згоди. Разом із тим зауважує, що на момент видання оскаржуваного позивачем наказу жодних обставин, у тому числі передбачених пунктом 112 Положення, які б унеможливлювали переміщення позивача не існувало.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Згідно з Планом переміщення осіб рядового, сержантського та старшинського складу на посади номенклатури призначення начальника Генерального штабу Збройних Сил України позивач є кандидатом ,яка планується до переміщення на посади.

Відповідно до наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 06.02.2025 №289-РС солдата ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у Військово-медичному клінічному центрі західного регіону і призначено на посаду передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану із шпк «солдат».

Наказом Військового-медичного клінічного центру Західного регіону від 12.02.25 №43 солдата ОСОБА_1 , молодшу медичну сестру відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (на 900 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України, призначено наказом начальник Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.02.2025 №289-РС солдатом резерву 107 запасної роти військове частини НОМЕР_2 , та вважати такою, що справи та посаду здала 12.02.2025.

12.12.2025 позивач отримала припис №550/2218 для вибуття до військової частини НОМЕР_2 та подальшого проходження служби. Строк прибуття 13.02.2025.

16.02.2025 на адресу Відповідача 1 надійшла відповідь від військової частини НОМЕР_2 (№3051 від 16.02.25) на запит щодо прибуття позивача до нового місця служби. Військова частина НОМЕР_2 повідомила, що позивач не прибула до військової частини НОМЕР_2 .

Позивач вважає що переміщення її на нове місце служби є протиправним тому звернувся із цим позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.

Згідно з ч.1 ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ч.2 ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст. 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.

Воєнний стан в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон України № 2232-ХІІ).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 5, 7 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з п. 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок видачі наказів по особовому складу регламентується Інструкцією з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 15.09.2022 №280, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за № 1407/38743.

Відповідно до п. 1 розділу Х цієї Інструкції накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.

Відповідно до п.2 розділу X Інструкції №280 наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу, зокрема: призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово-облікової спеціальності (крім зміни грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема зміни розміру посадових окладів (тарифних розрядів) та зміни рівня військової освіти за посадою), штатно-посадової категорії) та звільнення з займаних посад, переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах.

Розділом IV "Призначення на посади та звільнення з посад" Положення №1153/2008 регламентовані питання призначення на посади, звільнення з посад, а також питання переміщення військовослужбовців по службі в межах однієї військової частини або різних військових частин, граничні строки перебування на посадах, компетенції посадових осіб щодо видання відповідних наказів.

Згідно з підп. 1 п. 81 Положення №1153/2008 призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Відповідно до Переліку військових посад для призначення військовослужбовців у воєнний час (протягом періоду дії воєнного стану в Україні чи перебування у стані війни) Номенклатури посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 04.05.2016 № 238, призначення військовослужбовців на посади зі штатними категоріями до "підполковника" включно в командуванні, підпорядкованих з`єднаннях, військових частинах, установах і закладах, за винятком посад, що належать до вищої номенклатури, здійснює командувач військ оперативного командування.

Пункт 82 Положення №1153/2008 визначає причини і підстави призначення військовослужбовців на вищі, рівнозначні та нижчі посади.

Згідно з абз.2 п.257 Положення №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Відповідно до п. 112 Положення №1153/2008 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення №1153/2008 визначено Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі-Інструкція №170).

Згідно п.4.10 Інструкції №170 план переміщення на посади складається для комплектування вакантних посад, а також посад, які планується вивільнити внаслідок звільнення і вибуття військовослужбовців із виключенням зі списків військової частини протягом календарного року.

До Плану переміщення на посади включаються посади:

які є неукомплектованими (за винятком посад, що комплектуються випускниками військових навчальних закладів тактичного рівня, і посад сержантського та старшинського складу, що комплектуються випускниками військових навчальних закладів і навчальних частин (центрів));

військовослужбовців, які включені до Плану переміщення на посади вищої номенклатури посад;

військовослужбовців, які включені до плану звільнення;

осіб офіцерського складу, які вислужили граничні строки перебування на посадах офіцерського складу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та які оцінені з висновком про призначення на інші посади;

військовослужбовців (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання сержантського і старшинського складу), які виявили особисте прохання щодо призначення на нижчу на один ступінь посаду;

для призначення випускників військових навчальних закладів оперативно-стратегічного (стратегічного) і оперативно-тактичного (оперативного) рівнів підготовки;

військовослужбовців, які затверджені кандидатами до направлення на навчання з виключенням зі списків особового складу військової частини;

військовослужбовців, які вислужили п`ятирічний строк проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби), визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702.

Підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є:

на вищі посади - витяг із Резерву для просування по службі та (або) витяг із рішення колегіального органу, визначеного пунктом 4.1. цієї Інструкції, а в разі здійснення незапланованого переміщення - подання;

на рівнозначні посади - витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення не запланованого переміщення - подання;

на нижчі посади - витяг із Плану переміщення на посади або в разі здійснення позапланового переміщення - подання ;

при зарахуванні на навчання до військового навчального закладу, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання - рішення приймальної комісії та комісії з розподілу і призначення випускників відповідно;

у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді - витяг із Плану переміщення на посади;

в умовах особливого періоду - документи, визначені пунктом 1.5 розділу І цієї Інструкції.

При цьому пп.1 п.1.5 розділу І Інструкції №170 передбачено, що для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16):

на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу щодо:

призначення на посади;

переміщення;

звільнення з військової служби;

залишення на військовій службі понад граничний вік;

прикомандирування до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи місцевих рад у разі обрання їх на виборні посади, на яких вони працюватимуть на постійній основі, із залишенням на військовій службі;

направлення до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, розвідувальних органів та державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, а також Державної спеціальної служби зв`язку та захисту інформації України (далі - інших військових формувань) для дальшого проходження військової служби з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України;

на військовослужбовців військової служби за контрактом щодо:

направлення у складі військових підрозділів для участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки як національний контингент, як національний персонал, що не входить до складу національного контингенту, до багатонаціональних органів військового управління, до закордонних дипломатичних установ України й інших міжнародних організацій;

відрядження до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів.

Відповідно до наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 06.02.2025 №289-РС солдата ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у Військово-медичному клінічному центрі західного регіону і призначено на посаду передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану із шпк «солдат».

Наказом Військового-медичного клінічного центру Західного регіону від 12.02.25 №43 солдата ОСОБА_1 , молодшу медичну сестру відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (на 900 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України, призначено наказом начальник Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.02.2025 №289-РС солдатом резерву 107 запасної роти військове частини НОМЕР_2 , та вважати такою, що справи та посаду здала 12.02.2025.

Суд встановив, що підставою для переміщення позивача був План переміщення осіб рядового, сержантського та старшинського складу на посади номенклатури призначення начальника Генерального штабу Збройних Сил України, а позивач є кандидатом, яка планується до переміщення на посади.

Відповідно до Плану переміщення осіб рядового, сержантського та старшинського складу на посади номенклатури призначення начальника Генерального штабу Збройних Сил України підставою включення в план переміщення є п. 82,83 та 257 Положення. Розпорядження ГК ЗСУ від. 11.01.2025 №300/ДПУ-3/78/дск.

Щодо аргументу позивача що наказ Генерального штабу Збройних сил України від 06.02.2025 №289-РС та прийнятим на його підставі наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 12.02.2025 №43 є протиправними, оскільки вони суперечать п. 112, п. 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України , з огляду на те що позивач здійснює догляд за матір`ю, яка є непрацездатною, прикутою до ліжка та яка потребує її догляду суд зазначає таке.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач зверталась до командування з рапортом або іншим офіційним повідомленням про наявність у неї поважних сімейних обставин, зокрема про стан здоров`я матері, яка є непрацездатною та потребує постійного догляду.

Відповідачі не були обізнані про такі обставини та, відповідно, не могли їх врахувати при прийнятті рішень, оформлених наказом Генерального штабу ЗСУ від 06.02.2025 №289-РС та наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 12.02.2025 №43.

Отже, за відсутності документально підтвердженого звернення позивача щодо необхідності здійснення догляду за непрацездатною особою, посилання ОСОБА_1 на пункти 112 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України є необґрунтованим.

Суд дійшов висновку, що приймаючи наказ від 06.02.2025 №289-РС Генеральний штаб Збройних Сил України діяв правомірно та в межах своїх повноважень.

Також суд дійшов висновку, що Військово-медичний клінічний центр Західного регіону, приймаючи наказ від 12.02.25 №43, діяв в межах наданих йому повноважень та не мав альтернативного варіанту поведінки, оскільки виконання наказу є обов`язком військовослужбовців відповідно до вимог статутів Збройних Сил України та чинного законодавства. На момент видання спірного наказу жодних обставин, у тому числі передбачених пунктом 112 Положення, які б унеможливлювали переміщення позивача не існувало.

Суд встановив, що наданий позивачем Висновок №88 від 14.02.2025 сформований вже після видання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від №289-РС від 06.02.2025 та після отримання припису на прибуття позивача до військової частини НОМЕР_2 . Документи про потребу у догляді від позивача на адресу Військово-медичного клінічного центру Західного регіону до 12.02.2025 не надходили.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович