Справа № 208/8539/24
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/8539/24
№ провадження 2-а/208/8/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шабельника Р.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Макєєва Олександра Володимировича, який дії в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла позовна заява Макєєва Олександра Володимировича, який дії в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 28 серпня 2024 року ним, як представником позивача Малакаускаса Г.С., адвокатом Макєєвим, в інтересах позивача, до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, відповідно до правил підсудності, подано позовну заяву. Однак вказаний суд з 21.08.2024 року, згідно наказу № 35 о/с, перебував у простої. 29 серпня 2024 року Вища рада правосуддя, за поданням Голови Верховного Суду. ухвалила рішення, яким з 2 вересня 2024 року, територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області змінено шляхом й передачі до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, таким чином строк оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 пропущено з поважних причин.

19 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 14/5773 по справі про адміністративно правопорушення якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

Вказана постанова позивачем отримана 19 серпня 2024 року.

Позивач, не згоден з зазначеною постановою та заперечує факт вчинення вказаного правопорушення. Вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 полковник ОСОБА_2 не маючи у своєму розпорядження жодних доказів, не вірно оцінив обстановку та прийняв незаконне рішення, оскільки оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, так, як відсутні докази обставин вчинення адміністративного правопорушення. Викладені у постанові обставини не відповідають фактичним обставинам, а протиправної, винної дії чи бездіяльності, вказаної в оскаржуваній постанові, позивачем не вчинено.

Відповідно до постанови 19.08.2024 року о 08:40 г. під час дії особливого періоду і воєнного стану військовозобов`язаний ЗС України ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибув до вказаного ТЦК та повідомив про зміну місця мешкання. Під час вивчення наданих військово-облікових документів було встановлено, військовозобов`язаний ОСОБА_1 без поважних на то причин не оновив свої персональні дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, через центр надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або y районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи, що військовозобов`язаний ЗС України ОСОБА_1 не виконавши в особливий період зобов`язання, які покладені на нього щодо оновлення персональних даних в строк з 18.05.2024 по 16.07.2024, порушив вимоги абзацу 7 частини 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн.

ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та копією довідки до акту огляду МСЕК, 19.08.2024 року добровільно звернувся до ТЦК та повідомив, що він змінив місце свого мешкання.

Йому повідомили, що він допустив правопорушення та йому необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) 19.08.2024 року. Прибувши до ТЦК, йому вручили копію оскаржуваної постанови. Однак, справа відносно ОСОБА_1 не розглядалася, протокол в його присутності не складався, копія його не вручалася, видана під підпис була лише копія оскаржуваної постанови.

Тому просить суд поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 , в справі про адміністративне правопорушення.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 14/5773 від 19 серпня 2024 року про накладення на громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000грн. (сімнадцять тисяч гривень).

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, просив розглядати справу без їх участі , позовні вимоги підтримує в повному.

Представник відповідача в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, крім того надав відзив відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковником ОСОБА_2 19.08.2024 року відносно позивача ОСОБА_1 складено постанову № 14/5773 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до постанови № 14/5773 від 19.08.2024 р., 19.08.2024 року о 08:40 г. під час дії особливого періоду і воєнного стану військовозобов`язаний ЗС України ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибув до вказаного ТЦК та повідомив про зміну місця мешкання. Під час вивчення наданих військово-облікових документів було встановлено, військовозобов`язаний ОСОБА_1 без поважних на то причин не оновив свої персональні дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, через центр надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або y районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи, що військовозобов`язаний ЗС України ОСОБА_1 не виконавши в особливий період зобов`язання, які покладені на нього щодо оновлення персональних даних в строк з 18.05.2024 по 16.07.2024, порушив вимоги абзацу 7 частини 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящій орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У статті 235 КУпАП закріплено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи й організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно примітки до ст. 210 КУПАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії 3 іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Що в даному випадку має пряме місце за вказаними обставинами про отримання відповідачем відомостей про особу позивача шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.

Відповідно до п.1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення. територіальними центрами комплектування тa соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі підприємства. установи та організації).

Відповідно до п.47 Порядку у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників додаток 17 до Положення про підготовку проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників най військову службу за контрактом затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки: - вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю); письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні; забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки. Зазначений порядок містить форму повістки (додаток 11) та розпорядження (додаток 13), як вказано у п. 47 наказ (розпорядження). Всупереч вказаним нормам відповідачем повно, всебічно та об`єктивно не розглянуто справу про адміністративне правопорушення, зокрема, не прийнято до уваги те, що у вказаний в оскаржуваній постанові період позивач не ухилявся від органів територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 19.08.2024 року добровільно з`явився у ІНФОРМАЦІЯ_4 та повідомив про зміну місця мешкання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-21, 2442 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Крім того, диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП с бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Під час винесення оскаржуваної постанови відповідач не виконав вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не дотримався процедури розгляду справи та фактично не надав йому можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Одним із прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, є право на захист/юридичну допомогу, таке право становить одну з основоположних засад справедливого розгляду. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.77 КАС України). Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КРБР України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд вважає, що в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення. Також, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу винну у скоєнні адміністративного правопорушення, однак посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 не визнано винним ОСОБА_1 , а одразу накладено штраф.

З огляду на зазначене, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення та наявність діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. За таких обставин, не можна вважати доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, підлягає закриттю.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, оскільки начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковник ОСОБА_2 , є посадовою особою, який є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір у розмірі 474,48 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Враховуючи, що позивач з вимогою про повернення оплаченого судового збору не звертався, судовий збір залишається за позивачем.

На підставі ст.ст. 2, 9, 19, 20, 72, 77, 96, 139, 229, 242-246, 262, 286 КАС України,-

ухвалив:

Поновити строк ОСОБА_1 строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 , в справі про адміністративне правопорушення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 14/5773 від 19 серпня 2024 року про накладення на громадянина ОСОБА_1 штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн., скасувати.

Справу про адміністративно правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Похваліта С. М.