Справа № 420/6067/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6067/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83 м. Одеса 65012) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), в якому позивачка просить суд: - визнати протиправною дії ГУ ПФУ щодо не нарахування та не виплати їй - ОСОБА_1 , доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з 01.08.2024; - зобов`язати ГУ ПФУ нарахувати та виплачувати з 01.09.2024 року їй - ОСОБА_1 , щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 03.03.2025 року позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

До суду від позивачки надійшла заява на виконання ухвали суду та позов до ГУ ПФУ, в якому позивачка просить суд:- визнати протиправною дії ГУ ПФУ щодо не нарахування та не виплати їй - ОСОБА_1 , доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з 01.09.2024;- зобов`язати ГУ ПФУ нарахувати та виплачувати з 01.09.2024 року їй - ОСОБА_1 , щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по втраті годувальника.

14.07.2021 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб». Проте відповідач протиправно не нараховує та не виплачує їй доплату відповідно до постанови КМУ №713.

При зверненні до відповідача її повідомлено про відсутність підстав для нарахування доплати на підставі постанови КМУ №713.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на правові висновки Верховного Суду у постанові від 08.11.2022 року по справі №420/2473/22.

Ухвалою суду від 12.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У наданому до суду відзиві представник відповідача не заперечував, що позивачці було призначено пенсію в разі втрати годувальника з урахуванням доплати на підставі постанови КМУ №713. Проте на підставі рішення суду по справі №420/12780/24 позивачці 23.10.2024 року перерахована пенсія, оскільки до перерахунку основний розмір пенсії складав 7990,50 грн., а після перерахунку 15658,13 грн тому щомісячна доплата згідно з Постановою №713 відсутня, у зв`язку з чим представник просив відмовити у задоволенні позову.

Крім цього, представник відповідача посилається на правові висновки Верховного Суду від 16.12.2024 по справі 400/6254/24 року.

Також на думку представника відповідача позивачем пропущений строк звернення до суду.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01.10.2023 року (дата призначення пенсії) позивачці здійснювалась виплата пенсії у разі втрати годувальника із урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. на підставі постанови КМУ №713, що підтверджується ГУ ПФУ у листі від 17.02.2025 №4015-1645/С-02/8-1500/25.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року по справі №826/3858/18, залишеного без змін постановою суду апеляційної інстанції від 05.03.2019 року, визнані протиправними та не чинними пункти 1, 2 постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМУ №103.

Позивачка вважаючи, що з набранням законної сили судовими рішенням у справах № 826/3858/18 повинно бути надана їй довідка про грошове забезпечення ОСОБА_2 , станом на 05.03.2019 року, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким було виготовлено та направлено до ГУ ПФУ в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 для перерахунку пенсії №ЮО100570 від 06.03.2024 року.

ГУ ПФУ не здійснило перерахунок пенсії позивачці, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 року по справі №420/12780/24 задоволено її адміністративний позов до ГУ ПФУ та, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ провести з 01.10.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 06.03.2024 №ЮО100570 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

На підставі вказаного рішення ГУ ПФУ 23.10.2024 року здійснило перерахунок пенсії позивачки, проте ГУ ПФУ припинило нарахування та виплату доплати на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 у розмірі 2000,00 грн.

При зверненні до відповідача її повідомлено, що оскільки внаслідок проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду по справі №420/12780/24 її основний розмір склав 15658,13 грн. (був 7990,50 грн), тому підстави для виплати щомісячної доплати згідно з Постановою КМУ №713 відсутні.

Позивачка вважаючи дії відповідача протиправними звернулась до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно зі ст.30 Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Статтею 43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст.63 Закону №2262-ХІІ.

Частинами 1,2 ст. 63 Закону №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

14.07.2021 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», якою з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України установлено з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.

Судом встановлено, що позивачці призначена пенсія у разі втрати годувальника та нарахована доплата на підставі постанови КМУ від 14.07.2021 року №713.

Після прийняття постанови №103 Урядом не приймались постанови про зміну будь-яких складових грошового забезпечення військовослужбовців.

Таким чином, позивачці на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 здійснена доплата у розмірі 2000грн.

Судом встановлено, що позивачці також здійснений перерахунок пенсії на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 року по справі №420/12780/24 згідно довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року для обчислення пенсії №ЮО100570 від 06.03.2024 виданої ІНФОРМАЦІЯ_2

Вказана довідка для перерахунку пенсії позивачці виготовлена та направлена на адресу ГУ ПФУ у зв`язку з прийняттям Окружним адміністративним судом міста Києва рішень від 12.12.2018 в адміністративній справі №826/3858/18 та постановою Верховного Суду від 12.11.2019, яким визнано протиправними та нечинними п.п. 1,2 Постанови №103 (стосуються пенсій, перерахованих за постановою КМУ №103).

Перерахунок пенсії позивачці здійснений на підставі вказаної довідки за рішенням суду, тобто усунуті порушення прав позивачки при призначенні їй пенсії із розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 встановленого внаслідок перерахунку на підставі постанови КМУ №103.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні спірних правовідносин по даній справі суд враховує висновки Верховного Суду викладені у постанові від 08.11.2022 року по справі №420/2473/22, якій зазначив, що частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду постанові від 08.11.2022 року по справі №420/2473/22 перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000, 00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

У зв`язку із чим колегія суддів не погодилась із висновком суду апеляційної інстанції про те, що проведений на виконання судового рішення перерахунок пенсії позивача відбувся не з метою відновлення порушеного права позивача, а фактично внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішенням суду по справі № 826/12704/18 у 2019 році, внаслідок чого змінились складові грошового забезпечення.

Верховний Суд зазначив, що оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ 06.01.2022 на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000, 00 грн відповідно до постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови № 713 поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018 року.

Вказана правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 04.04.2023 року по справі №380/25987/21, від 02.03.2023 року №600/870/22, від 18.04.2023 року по справі 560/6528/22, від 26.04.2023 року по справі 380/14122/22.

Правові висновки Верховного Суду свідчать про обґрунтованість позовних вимог позивачки щодо не нарахування та не виплати їй доплати до пенсії на підставі постанови КМУ №713.

У той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки в частині нарахування та виплати з 01.09.2024 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови №713, оскільки підставою припинення виплати такої доплати був перерахунок пенсії позивачки здійснений 23.10.2024 року на підставі рішення суду від 26.08.2024 року по справі №420/12780/24, внаслідок якого збільшився основний розмір пенсії. Таким чином, позивачці доплата у розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови №713 підлягає виплаті з 23.10.2024 року.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позов на пропущення позивачкою строку звернення до суду, оскільки представник відповідача не заявив відповідного клопотання з цього приводу в установленому процесуальному законодавством порядку. Крім того, Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 року по справі №240/12017/19, на яку посилається відповідач у відзиві, дійшов висновку щодо застосування ст.122 КАСУ у спорах цієї категорії про те, щ « 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів». Водночас позивачкою у цій справі позовні вимоги заявлено в межах шестимісячного строку.

Також суд не бере до уваги посилання представника відповідача у відзиві на правові висновки Верховного Суду від 16.12.2024 по справі 400/6254/24, оскільки в автоматизованій системі діловодства суду відсутні відомості щодо перерахунку пенсії позивача у зв`язку із зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, що мало наслідком зміну розміру грошового забезпечення військовослужбовців. Доказів такого перерахунку пенсії позивача відповідачем не надано.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2,3 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 1000,00грн.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83 м. Одеса 65012, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 з 23.10.2024 року доплати до пенсії у разі втрати годувальника у розмірі 2000 грн згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 23.10.2024 року ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у разі втрати годувальника у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1000,00грн .

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва