Справа № 738/287/25
Суддя: Сороколіт Є. М.
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 738/287/25
Номер провадження 2-а/728/18/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.

за участі:

секретаря судового засідання Кирути Л.І.,

а також

позивача не з`явися,

представника позивача не з`явився,

відповідача не з`явився,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про визнання незаконними дій щодо складення постанови притягнення до адміністративної відповідальності та її скасування, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.

1. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14.02.2025 № 738/287/25 матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі також Позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання незаконними дій щодо складення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та її скасування і закриття провадження у справі, були передані для розгляду до Бахмацького районного суду (далі також Суд) згідно з правилами визначення підсудності, які встановлені положеннями статей 25, 29, 30 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України)

2. Після фактичного надходження матеріалів позовної заяви ухвалою Суду від 12.03.2025 № 738/287/25 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою від 07.02.2025 про скасування постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2025 № 46, згідно з якою на Позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію на підставі положень частини третьої статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП), і закриття провадження у справі, призначено проведення судового засідання на 27.03.2025 об 11 год 30 хв.

3. У судовому засіданні 27.03.2025 задоволено клопотання представника Позивача щодо надання часу для ознайомлення з поданим Відповідачем відзивом, відкладено проведення судового засідання до 11 год 00 хв 17.04.2025.

4. У судове засіданні 17.04.2025 об 11 год 00 хв Позивач та Відповідач не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає її розгляду з урахуванням положень пункту 4 частини третьої статті 205 КАС України.

5. При цьому представником Позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, поінформовано Суд, що позовні вимоги підтримуються у повному обсязі.

6. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі положень частини четвертої статті 229 КАС України.

7. Окрім того у зв`язку з можливістю розголошення інформації, що охороняється законом, зокрема щодо розміщення Збройних Сил України (їх підрозділів), до яких відносяться територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Судом вважає за можливе постановити ухвалу про продовження розгляду цієї справи у закритому судовому засіданні.

ІІ. Позиції учасників справи.

А. Позиція Позивача.

8. У поданій позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що 25.01.2025 інспектором ВОМР ІНФОРМАЦІЯ_3 Самойленко було складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що Позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до повістки, чим порушив вимоги абзацу восьмого частини третьої статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі також Закон № 3543-ХІІ), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

9. Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 30.01.2025 № 46 т. в. о. начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковника ОСОБА_2 , на Позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за скоєння адміністративного правопорушення, частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

10. Акцентує увагу Суду, що він не отримував жодної повістки від Відповідача, а останній, вирішуючи питання притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, не дотримався вимог статей 278, 280 КУпАП, зокрема, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винний Позивач у його вчиненні.

11. У судовому засіданні 27.03.2025 представник Позивача підтримав вказані доводи. Окрім того, просив долучити до матеріалів справи копії матеріалів справи № 46 про адміністративне правопорушення, заведеної Відповідачем стосовно Позивача за фактом вчинення останнім адміністративного правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а також докази понесення додаткових судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

B. Позиція Відповідача.

12. У поданому відзиві на позовну заяву Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі та зазначив, що за змістом положень статей 17, 65 Конституції України захист Вітчизни є обов`язком громадян України, а оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладається на Збройні Сили України.

13. Вказав, що згідно з Указами Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 і № 69/2022 на території України введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію.

14. При цьому на Відповідача у відповідності до пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі також Положення № 154), покладено завдання, зокрема з розгляду справ (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладення адміністративних стягнень відповідно та з дотриманням КУпАП.

15. Так, Позивачеві як військовозобов`язаному громадянину України, який перебуває на загальному військовому обліку, рекомендованим листом засобами поштового зв`язку було направлено повістку про явку на 13.01.2025 о 14 годині 00 хвилин для уточнення даних, але у встановлений строк Позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказане поштове відправлення повернулося до Відповідача неврученим з приміткою Відсутність адресата за вказаною адресою.

16. Вказує, що за змістом пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі також Порядок № 560), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

17. У подальшому Позивач був зупинений органами Національної поліції і на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у зв`язку із неприбуттям до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18. Враховуючи викладене, 30.01.2025 о 12 год 30 хв Відповідачем була розглянута справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, з`ясовано, що Позивач винний у його вчиненні та підлягає адміністративній відповідальності, а саме не прибув за повісткою № 1606733 від 31.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , сформованою ЄДРПВР та надісланою АТ Укрпошта за адресою його проживання, яка була повернута через відсутність адресата, тобто будучи належним чином оповіщений не прибув у вказані терміни чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону № 3543-ХІІ під час дії воєнного стану.

19. Окрім того, Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення витрат, пов`язаних із розглядом справи, оскільки такі витрати є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим на їх надання, а також обсягом таких робіт (послуг).

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.

20. Згідно з постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковника ОСОБА_2 від 30.01.2025 № 46 на Позивача, який був затриманий працівниками НПУ як особа, яка порушила законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (звернення активне), оскільки не прибув за повіткою, чим порушив вимоги абзацу 1 частини третьої статті 22 Закону № 3543-ХІІ під час дії воєнного стану, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн (а.с 7).

21. Згадану постанову разом з супровідним листом від 01.02.2025 № 1В/1011 надіслано Позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням № 131, про що свідчить відповідний фіскальний чек (а.с. 42).

23. Згідно з повісткою від 31.12.2024 № 1606733, копію якої долучено до матеріалів справи, Позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 14 год 00 хв 13.01.2025 для уточнення даних (а.с. 35).

24. Вказана повістка повернулася на адресу Відповідача у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 301, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 35 зворот).

25. Окрім того, також наявний протокол про адміністративне правопорушення від 25.01.2025 № 46, згідно з відомостями якого Позивач був затриманий працівниками НПУ як особа, яка порушила законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (звернення активне), оскільки не прибув за повіткою, чим порушив вимоги абзацу 1 частини третьої статті 22 Закону № 3543-ХІІ під час дії воєнного стану (а.с. 36).

26. При цьому матеріали справи також містять повістку від 25.01.2025 № 1в/ на ім`я Позивача з вимогами з`явитися 26.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 8 год 30 хв.

27. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців керівником Відповідача є ОСОБА_3 (а.с. 38).

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.

А. Загальні зауваження.

28. Перш за все Суд наголошує, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

30. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В. Щодо процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

31. Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

32. Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

33. Водночас згідно з частинами п`ятою, шостою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

34. За змістом статті 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

35. У відповідності до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

36. Згідно з пунктом 12 Положення № 154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення.

37. Суд наголошує, що за змістом положень статті 6 Європейської конвенції з прав людини (далі також Конвенція), ратифікованої Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

38. При цьому Суд констатує, що розмежування між кримінальними і адміністративними правопорушеннями, які загалом є подібними за своєю суттю, здійснюється за ступенем їх суспільної небезпечності, де адміністративні правопорушення несуть лише суспільну шкоду, а не пряму небезпеку.

39. У згаданому контексті також слід відмітити, що поняття кримінальне обвинувачення має автономне значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць (Блохін проти Росії (Blokhin v. Russia) [ВП], § 179; Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), § 30). Таке тлумачення є дійсним як для визначення кримінального характеру обвинувачення, так і для моменту, з якого існує таке обвинувачення.

40. Зокрема, у § 49 справи Озтюрк проти Німеччини Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція не суперечить здійсненню декриміналізації діянь поміж Держав-учасниць. Проте, якби держави мали повноваження виводити такі правопорушення за рамки Конвенції, то це могло б спричинити наслідки, несумісні з її предметом і метою.

41. Вихідну точку у встановленні того, чи має застосовуватись кримінально-правовий аспект статті 6 Конвенції, слід визначати за критеріями, перерахованими в рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands, §§ 82-83): внутрішньо-правова кваліфікація; характер правопорушення; суворість покарання, яке може бути застосоване до даної особи.

42. Застосовуючи згадані критерії до адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, зокрема порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, які караються штрафами цілком співмірними зі штрафами за кримінально карані діяння, можна дійти обґрунтованого висновку, що стосовно таких правопорушень діє кримінально-процесуальний аспект статті 6 Конвенції.

43. У такому аспекті Суд зазначає, що підпункт а) частини третьої статті 6 Конвенції вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти обвинувачення зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення, особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Пелісьє та Сассі проти Франції (Pelissier and Sassi v. France) [ВП], § 51; Камасінський проти Австрії (Kamasinski v. Austria), § 79).

44. Конвенційні норми визнають за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про причину обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього, і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про характер обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Матточча проти Італії (Mattoccia v. Italy), § 59; Пенев проти Болгарії (Penev v. Bulgaria), §§ 33 і 42).

45. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Суд наголошує, що оскаржувана постанова Відповідача з достатньою чіткістю не визначає, яке саме правопорушення було вчинене Позивачем, тобто за якою саме повісткою він не з`явився і для чого саме та ким викликався.

46. Водночас Суд у даній справі не може підміняти собою територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та надавати оцінку виявленим порушенням за відсутності належного розгляду таких Відповідачем.

47. Відповідно пункту 2 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи викладене, Суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 30.01.2025 № 46 та справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, відносно Позивача направити на новий розгляд до компетентного органу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

V. Розподіл судових витрат.

48. Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

49. Так, Позивачем сплачено судовий збір 605,60 грн та заявлено до відшкодування 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень) у якості витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

50. Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення витрат, пов`язаних із розглядом справи.

51. Суд відмічає, що за загальним правилом розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.

52. Також за змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

53. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою представником Позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 24.02.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Антоненком І.Є., квитанцію до прибуткового касового ордера № 10 від 24.02.2025 на суму 5 000,00 грн та детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом, здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

54. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

55. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

56. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

57. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічні посилання мають постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, додаткові постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19).

58. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:

- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;

- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;

- тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

59. Вирішуючи останнє, Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанови КГС ВС від 24.04.2024 у справі № 922/3850/23, 11.04.2024 у справі № 910/11136/23, постанови КЦС ВС від 22.11.2023 року у справі № 220/571/21, від 20.06.2024 у справі № 760/11612/23).

60. Підсумовуючи наведене, враховуючи незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, проведення лише одного засідання, Суд вважає, що клопотання Відповідача про зменшення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню.

61. Суд приходить до висновку, що розумним розміром витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, є сума, яка становить 1 000,00 грн.

62. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 241, 244-246, 255, 286 КАС України, Суд,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконними дій щодо складення постанови притягнення до адміністративної відповідальності та її скасування і закриття провадження у справі задовольнити частково.

2. Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 30.01.2025 № 46 щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 17 000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

3. Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП направити на новий розгляд до компетентного органу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) та витрати, пов`язані з розглядом справи (пов`язані з правничою допомогою адвоката) у розмірі 1 000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням положень статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України може бути може бути оскаржене у порядку, передбаченому Главою 1 Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення цього рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , офіційно зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя Є.М. Сороколіт