Справа № 947/9060/25
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9060/25
Провадження № 2-а/947/122/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Гниличенко М.В.

за участю секретаря Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеса в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Шокурова Ю.Л., звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 , в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 № 1708 від 14.08.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП, згідно якої на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500,00 грн. скасувати та справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 20 лютого 2025 року в електронному вигляді через Єдиний портал державних послуг Дія, позивач отримав повідомлення від Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про направлення для виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2025 року ВП 76840441 про стягнення штрафу за порушення правил військового обліку у сумі 51000 грн., винесену при примусовому виконанні постанови № 1708 від 14.08.2024 року, що видав ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікатор доступу для ознайомлення «онлайн» В05А4Д5ДВ05Б.

Позивач не погоджується із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки розгляд справи проводився з порушенням вимог ст.280 КУпАП, зокрема уповноваженою особою не з`ясовано та не підтверджено факт порушення позивачем правил військового обліку, не доведено поза розумним сумнівом його вину, а також не з`ясовано у повному обсязі усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, позивача не було повідомлено належним чином про дату та час розгляду адміністративної справи, чим фактично позбавлено право надати особисті пояснення та докази, а також користуватись професійною правничою допомогою.

Позивачем в позовній заяві наголошено, що 31.07.2024 року ОСОБА_1 під час ознайомлення з наказом ДПОП «ОШБ» « ІНФОРМАЦІЯ_5 » №1092 о/с про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби з поліції за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому були також присутні працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , якими було запропоновано повідомити ОСОБА_1 своє прізвище, ім`я та по батькові для вручення повістки, на що ОСОБА_1 повідомив, що є призовником, вік 22 роки та не є військовозобов`язаним, відбуває за місцем проживання для постановки на облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 в семиденний строк, на що працівники ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомили, що більше до нього питань не має, після чого ОСОБА_1 залишив приміщення управління поліції. Під час вищевказаних подій працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 проводилась відеозйомка. Під час бесіди ОСОБА_1 будь-яких вимог/інформації, в тому числі мобілізаційних розпоряджень, повісток про прибуття ОСОБА_1 01.08.2024 року за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було. Тобто, повістки не вручались, акти про відмову від отримання виклику/повістки ОСОБА_1 не складались.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 2001 року народження, народився у с.Богданівка Київської області, відповідно до посвідчення про приписку до призовної дільниці, серії БВ 169/01, приписаний до призовної дільниці Броварського району Київської області 29.01.2018 року. Надано відстрочку від призову на строкову службу за ст.17 п.13 до 31.03.2028 року, повторно взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_8 з 29.01.2018 року 07.08.2024 року.

Позивач зазначає, що ним не порушено правил військового обліку, так як позивачем було оновлено свої військово-облікові дані за допомогою застосунку «Резерв +» 07.08.2024 року.

Зазначає, що вищевказана постанова не містить місце час та спосіб вчинення адміністративного правопорушення, не відповідає усім обставинам справи, адміністративну справу розглянуто без його присутності, ні особисто, ні поштою постанову вручено не було, тому вона є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з порушенням процедури винесення постанови та неповним з`ясуванням обставин справи.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.03.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду.

В ухвалі суду було визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі (ч. 6 ст. 162 КАС України). У разі неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, у відповідності до ч.4 ст. 159 КАС України, може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд зауважує про те, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 правом на подання відзиву та бути присутнім у судовому засіданні та надавати усні або письмові пояснення не скористався, доводи позову не спростовано.

Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шокуров В.А. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до судового засідання не прибув, за невідомими причинами, відзиву не подав, повідомлявся шляхом доставки копії позову з додатками, ухвали про відкриття провадження та повістки до суду до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».

З урахуванням положень ч. 1 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених учасників процесу про день, час та місце судового засідання, оскільки ї неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Частиною 2 статті 19 Конституції закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Керуючись ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Керуючись ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

Судом встановлено, що відповідно до постанови № 1708, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 від 14.08.2024року, громадянин ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та зазначено, що встановлено порушення ОСОБА_1 вимоги підпункти 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які встановленні в Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р № 1487, а саме: не прибув 01.08.2024 року за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.07.2024 року. Відповідно до частини п`ятої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, підтвердних про отримання особою виклику. Від отримання виклику відмовився, що підтверджується Актом відмови від отримання повістки від 31.07.2024 року. Про причини неявки протягом визначеного чинним законодавством терміну не повідомив. /а.с.30/

Постановою № 1708 по справі про адміністративне правопорушення від 14.08.2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 25500,00 грн. за порушення правил військового обліку./а.с.31/

Проте, із позову вбачається, що позивача про дату, час і місце розгляду адміністративного матеріалу повідомлено не було, чим було порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності на надання доказів та пояснень, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою, чим було порушено принцип повноти та всебічності розгляду справи, крім того відповідачем не було належним чином досліджено та не відображено в постанові конкретний факт порушення позивачем правил військового обліку, у тексті постанови відсутнє обґрунтування застосування максимального розміру адміністративного стягнення, оскаржувана постанова не була вручена позивачу та засобами поштового зв`язку не направлялась, і не отримувалась. Сам лише факт складання постанови без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, розгляд справи відбувся за відсутності позивача, якого не було своєчасно сповіщено про розгляд справ, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи. Протилежного стороною відповідача не доведено.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 6.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 6.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

За таких обставин, ураховуючи зазначені висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови та її скасування.

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

В силу абзаців 8, 10 підпункту 1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервісті»), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; 10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

Із позову вбачається, що ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на строкову військову службу за ст.17 п.13 до 31.03.2028 року. Згідно відміток по обліку взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_9 29.01.2028 року та повторно взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_8 з 29.01.2018 року 07.08.2024 року./а.с.23/

Згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014, оголошено мобілізацію в Україні.

При цьому, починаючи з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації, відповідно до положень ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», законодавець пов`язує настання особливого періоду.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022р № 64/2022 в Україні з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022р постановлено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п.п.2-3 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. N 1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Частиною 3 ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Проте, із позову вбачається, що 07.08.2024 року позивачем було уточнено свої облікові дані за допомогою за стосунку «Резерв+», вказані дані у період з 20.05.2024 року по 14.08.2024 року не змінювались та знаходились у розпорядженні відповідача, як суб`єкта ведення Реєстру «Оберіг», про що було повідомлено позивачем уповноваженим особам відповідача./а.с.24/

Крім того, позивачем надано копію постанови Головного державного виконавця Київського відділу виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гульчак А.С. про арешт коштів боржника, позивача по справі ОСОБА_1 по відкритому виконавчому провадженні № 76840441 про стягнення штрафу за порушення правил військового обліку у сумі 51000 грн./а.с.27/

Позивач вважає поважною причиною пропуску звернення з адміністративним позовом до суду 07.03.2025 року, оскільки йому стало відомо про наявність виконавчого провадження та постанови лише 20.02.2025 року, тому ним не було пропущено десятиденний строк звернення до суду шляхом поштового відправлення позову, з того моменту коли особа дізналась про порушення її прав, про що надала відповідну заяву про поновлення строку.

Також, суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 кодексу.

Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У санкціях статей (санкціях частин статей) КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Зокрема, санкція ч.3 ст.210 КУпАП, за якою ОСОБА_1 визнано винуватим, передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто, КУпАП чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст.210 КУпАП, посадова особа вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотрималась, і наклала штраф без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у грошовій сумі - 25500 грн. (одна тисяча п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

З урахуванням наведеного, встановлення факту несвоєчасного повідомлення або неповідомлення з боку ТЦК особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про мобілізацію, про час та місце розгляду справи, недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення є підставою для визнання постанови ТЦК неправомірною та її скасування.

Суд наголошує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні відносно суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Недотримання відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення приписів передбачених, статтями 278, 279, 280 КУпАП, свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, також відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, та з огляду на відсутність доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та його винуватість, суд вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування.

Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП не була доведена.

Отже, враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019року у справі №826/9047/16.

На підтвердження витрат на правничу допомогу суду було надано наступні докази Договір про надання правничої допомоги від 20.02.2025 року, Лист-згода від 20.02.2025 року, розрахунок гонорару за надання правничої допомоги, підтвердження переводу платежу в сумі 4000 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг від 26.02.2025 року, ордер від 26.02.2025 року, Свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката від 24.04.2008 року./а.с.32-41/

Суд вважає розмір витрат на правничу допомогу доведеним, тому підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. та витрати зі сплати судового збору 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 від 14 серпня 2024 року № 1708 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 25500,00 гривень скасувати, та провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко