Справа № 150/716/24
Суддя: Суперсон С. П.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"28" квітня 2025 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 150/716/24
Номер провадження: 2-а/150/2/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Суперсона С.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Колісника Ярослава Андрійовича про скасування постанови серії ЕНА № 3589821 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Колісника Ярослава Андрійовича про скасування постанови серії ЕНА № 3589821 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позов обґрунтований тим, що 02 грудня 2024 року поліцейським Колісник Я.А. було винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3589821, згідно якої притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позивач не погоджується із зазначеною постановою та вказує на те, що 02 грудня 2024 року під час його зупинки працівниками поліції, ОСОБА_1 , керував мотоблоком, яким не належить до транспортних засобів, а тому посвідчення водія не потребує. Таким чином, на переконання позивача, скоїти адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП він не міг.

Тому вважає таку постанову протиправною та такою, що підлягає до скасування, а провадження у справі до закриття.

Позивач в судові засідання не з`являється, подає заяви про розгляд справи у його відсутність. Правом на надання відповіді на відзив не скористався.

Відповідачем було скеровано до суду відзив на позовну заяву, з якого слідує, що постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року по справі № 150/563/24 позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. та 1 (одного) року позбавлення права керування транспортними засобами.

02 грудня 2024 року водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, під час керування транспортним засобом мотоблоком. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано на технічний засіб бодікамеру, відео з якої додано до відзиву на позов. В ході перевірки було встановлено, що рішенням суду водія позбавлено права керування транспортними засобами. За вказаних відстав поліцейським було винесено постанову серії ЕНА № 3589821, згідно якої визнано водія ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн., що відповідає санкції статті, за якою особу було визнано винуватою. За таких обставин, відповідач зауважує, що прийняте рішення є законним, тому просить відмовити в позові.

Суд, дослідивши заяви про суті справи, відповіді на заяви, письмові докази та відеозапис з бодікамери поліцейського, дійшов висновку про відмову в позовних вимогах, з огляду на таке.

Закон України "Про дорожній рух"регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух"встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених КАС України.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Так, судом встановлено, що 02 грудня 2024 року по вул. Центральна в с. Біляни Могилів-Подільського району Вінницької області ОСОБА_1 керував мотоблоком Зубр, б/н, при цьому постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року по справі № 150/563/24 був позбавлений права керування транспортними засобами.

Вказаний факт було зафіксовано на бодікамеру поліцейського № 797708.

Встановивши, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи за рішенням суду позбавленим відповідного права, поліцейським було винесено постанову серії ЕНА № 3589821, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн.

Оцінюючи твердження позивача щодо неналежності мотоблоку до транспортних засобів суд зауважує на такому.

Визначення терміну транспортний засіб наведено в п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, із змінами, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом.

Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Тобто, у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, яка керує таким транспортним засобом, повинна нести відповідальність за ст. 126 КУпАП як суб`єкт відповідного правопорушення.

При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Відповідно до роз`яснень Верхового Суду, викладених в постанові №278/3362/15-к від 01.03.2018 , будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

За таких обставин, 02 грудня 2024 року о 14 годині 11 хвилин по вул. Центральна в с. Біляни Могилів-Подільського району Вінницької області, керуючи транспортним засобом мотоблоком Зубр ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, що полягало у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, згідно постанови Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року по справі № 150/563/24.

Тому, доводи позовної заяви ґрунтуються на припущеннях та спростовані письмовими доказами та встановленими судом фактичними обставинами справи.

Таким чином, в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, які визнано належними та допустимими.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 10, 72-78, 121, 132, 139, 243, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Колісника Ярослава Андрійовича про скасування постанови серії ЕНА № 3589821 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду в межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН