Справа № 200/2473/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Справа№200/2473/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення № 22 від 17.03.2025 року про відмову в призначенні пенсії за вислугою років;

- зобов`язання зарахувати до спеціального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 14.05.1996 року по 22.12.2000 року, з 14.06.2001 року по 31.03.2022 року та призначити з 26.03.2022 року пенсію за вислугою років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, досягнувши 58 років, 23.02.2025 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України від 20.03.2023 № 2981-ІХ «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії», тобто з 26.03.2022 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 22 від 17.03.2025 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії за вислугу років, оскільки позивач не має необхідних 12 років 6 місяців спеціального стажу станом 11.10.2017 року.

В спірному рішенні відповідача зазначено, що страховий стаж позивача становить 38 років 08 місяців 14 днів, спеціальний стаж, що дає право на призначення за вислугу років відсутній, що унеможливлює призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Оскільки для підтвердження пільгового характеру роботи позивачем не надано уточнюючу пільгову довідку, то відповідач вважає, що відсутні підстави для зарахування спірних періодів роботи до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Отже, періоди роботи позивача з 14.05.1996 року по 22.12.2000 року, з 14.06.2001 року по 31.03.2022 року не враховано до спеціального стажу позивача, що потягнуло за собою відмову у призначенні пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано письмовий відзив від 22.04.2025 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами відповідач зазначає, що позивач звернувся в управління з заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням управління № 22 від 17.03.2025 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, оскільки він не має необхідних 12 років 6 місяців спеціального стажу.

До спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не враховано періоди роботи позивача з 14.05.1996 року по 22.12.2000 року, з 14.06.2001 року по 31.03.2022 року, так як не надано уточнюючих пільговий стаж довідок.

Отже, спеціальний стаж ОСОБА_1 відсутній при загальному страховому стажі 38 років 08 місяців 14 днів.

За таких обставин було вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу 12 років 6 місяців.

З зазначених причин відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 23.02.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 20.03.2023 року № 2981-ІХ «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії», тобто з 26.03.2022 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 22 від 17.03.2025 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії за вислугу років, оскільки позивач не має необхідних 12 років 6 місяців спеціального стажу станом 11.10.2017 року.

Зокрема, в спірному рішенні відповідача зазначено, що вік позивача становить 58 років 11 місяців, страховий стаж позивача становить 38 років 08 місяців 14 днів, спеціальний стаж, що дає право на призначення за вислугу років відсутній, що унеможливлює призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, в спірному рішенні зазначено, що визначити пільговий стаж неможливо, оскільки не надана уточнююча пільгова довідка.

За таких обставин позивачеві рішенням відповідача № 22 від 17.03.2025 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи не менш ніж 12 років 6 місяців.

Водночас, у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 20.10.1984 року по спірним періодам наявні наступні такі записи про роботу на станції Сартана Донецької залізниці:

- записи № 10-13 з 14.05.1996 року по 22.12.2000 року складачем поїздів 5 розряду;

- записи № 16-28 з 14.06.2001 року по 31.03.2022 року складачем поїздів 4 розряду.

Тобто, по всіх спірних періодах роботи на станції Сартана ДП «Донецька залізниця» є належним чином вчинені записи у трудовій книжці позивача.

Крім того, витягом з наказу голови атестаційної комісії станції Маріуполь ДП «Донецька залізниця» № 252/ДС від 30.06.2020р. також підтверджено, що робота за професією складач поїздів відноситься до спеціального стажу.

Перевіряючи правомірність рішення відповідача № 22 від 17.03.2025 року про відмову в призначені пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають:

робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

Відповідно записів у трудовій книжці позивача останній працював на станції Сартана ДП «Донецька залізниця» понад 24 роки, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, суд зазначає, що з 2001 року стаж роботи можливо розрахувати за даними персоніфікації, однак відповідач не скористався таким правом.

15 квітня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» від 20 березня 2023 року № 2981-IX.

Вказаним Законом розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено підпунктом 146.2, який визначив строки призначення пенсії особам, що проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії.

Так, тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається:

за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку;

по інвалідності - з дня встановлення інвалідності;

у зв`язку з втратою годувальника - з дня, що настає за днем смерті годувальника;

за вислугу років - з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому цього підпункту, визначається з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, з якого призначено пенсію.

В заяві про призначення пенсії від 23.02.2025 року позивач просив призначити йому пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 26.03.2022 року, тобто з дня наступного, коли позивачеві виповнилось 55 років.

При цьому, у позовній заяві просить призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стосовно деяких категорій працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, які мають право на пенсію за вислугу років, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Водночас, Законом України від 20 березня 2023 року № 2981-IX пенсія за вислугу років призначається з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року.

Згідно запису № 28 у трудовій книжці позивача звільнено 31.03.2022 року, тому пенсію за вислугу років йому слід призначити з 01.04.2022 року, а не з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 26.03.2022 року, як просить позивач.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Потенційний обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень відповідача також означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Враховуючи, що відповідач не надав суду достатніх доказів, які б спростували позицію та доводи позивача, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, проте не в спосіб, зазначений позивачем, оскільки пенсію за вислугу років йому слід призначити з 01.04.2022 року дня, наступного за звільненням, а не з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування до спеціального стажу позивача періодів роботи ДП «Донецька залізниця» з 14.05.1996 року по 22.12.2000 року, з 14.06.2001 року по 31.03.2022 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до спеціального стажу ОСОБА_1 не прийнятих відповідачем спірних періодів роботи позивача в ДП «Донецька залізниця» є неправомірною і ці періоди мають бути зараховані до спеціального стажу позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії за вислугу років, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою про відкриття провадження у даній справі суд звільнив позивача від сплати судового збору, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню відсутні.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 22 від 17.03.2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 14.05.1996 року по 22.12.2000 року, з 14.06.2001 року по 31.03.2022 року та призначити з 01.04.2022 року пенсію за вислугою років.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 28 квітня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова