Справа № 640/5003/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2025 року м. Рівне №640/5003/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції у м. Києві
визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії., -

В С Т А Н О В И В:

02.03.2020 ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції України у місті Києві про визнання протиправним ненадання відповіді на електронне звернення позивача від 23.10.2020 у встановлений законом строк та про зобов`язання розглянути електронне звернення позивача від 23.10.2020 і надати обґрунтовану відповідь.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліної Л.О. від 07.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/5003/20. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалами від 07.04.2020 та від 22.04.2020 залишено без розгляду клопотання про передачу справи на розгляд Оболонському районному суду міста Києва.

Інших процесуальних рішень по справі не виносилось. Спір по суті не вирішено.

Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання вказаного положення, Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.

Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Наказом в.о.керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.

На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 для розгляду справи №640/5003/20 визначено суддю Друзенко Н.В.

Ухвалою судді Друзенко Н.В. від 06.03.2025 справу №640/5003/20 прийнято до провадження; розгляд справи вирішено здійснювати зі стадії розгляду справи по суті, з урахуванням особливостей, визначених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з позовною заявою, вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що 23.10.2019 на офіційну електронну адресу Головного управління Національної поліції України у місті Києві ним надіслано заяву про протиправну бездіяльність працівників поліції. Однак, у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк, обґрунтованої відповіді не отримав. Просив позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача наведена у відзиві на позовну заяву від 25.06.2020. Заперечення обґрунтовані тим, що ГУ Національної поліції України у місті Києві дотримано права та інтереси позивача, оскільки територіальним органом Оболонським УП ГУНП у місті Києві 20.11.2019 надано відповідь на звернення від 23.10.2019 у строки встановлені законодавством. Отже, відповідачем виконано вимоги Закону України «Про звернення громадян». У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Позивачем було подано відповідь на відзив. Наголошує, що лист відповідача від 20.11.2019 не є належною відповіддю на його заяву від 23.10.2019. Вказує, що не отримував відповіді на поставлені питання у такій заяві.

11.04.2025 відповідач керуючись статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України подав письмові пояснення. Вказує, що додатково проаналізувавши зміст звернення позивача висновується, що для захисту своїх прав та інтересів ним обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, який не передбачений і не врегульований вимогами Закону України «Про звернення громадян». Позивач звертався на гарячу лінію 102 та повідомляв про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, свідком яких він був. З урахуванням статті 12 Закону України «Про звернення громадян», враховуючи вимоги, які зазначені у ел. зверненні від 23.10.2019, цей документ за своєю фактичною суттю не є зверненням. Тобто, покладення зобов`язання ГУНП у м. Києві розглянути заяву позивача про отримання ним погроз фізичною розправою від власника жигулі з номерним знаком НОМЕР_1 не відповідає вимогам чинного законодавства та суперечить нормам встановленим Законом України «Про звернення громадян».

Дослідженими по справі доказами суд встановив таке.

23.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції України у місті Києві з заявою про протиправну бездіяльність працівників поліції у якій просив: «(1) для ідентифікації осіб, що погрожували мені фізичною розправою та особи, яка назвалася старшим дільничним, - витребувати за 16.10.2019 в період з 16 год 20 хв до 16 год 50 хв відеозапис із камер спостереження, розташованих на вході до магазину АТБ, розташованого навпроти будинку, за адресою м. Київ, проспект Мінський 4; (2) припинити протиправну торгівлю харчовими продуктами біля будинку розташованого за адресою м. Київ, проспект Мінський, 4; (3) вирішити питання відповідальності осіб, з вини яких відбулися вище зазначені правопорушення». Вказану заяву надіслано на офіційну електронну адресу відповідача.

Зазначена заява зареєстрована відповідачем, з накладенням резолюції про виконавця посадової особи Оболонського УП ГУНП у місті Києві.

20.11.2019 листом №М-5062/125/51/05-2019 позивачу надано відповідь такого змісту: «Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві Ваша заява з приводу порушення правил торгівлі, розглянута відповідно до «Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції» затвердженої наказом МВС країни від 15.11.2017 №930, про що інформуємо. Так як згідно чинного законодавства забороняється торгівля з рук у невстановлених місцях, працівниками управління постійно проводиться робота, яка направлена на ліквідацію стихійної торгівлі, а також підтримання належного громадського порядку на зазначеній території. Працівниками поліції здебільшого проводиться профілактична робота, в ході якої роз?яснюється ст. 160 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність. В ході розгляду матеріалу працівниками Оболонського УП ГУНП в м. Києві, відносно торгуючих, було складено протоколи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 160 КУпАП. Матеріали було направлено до Оболонського районного суду м. Києва, для прийняття рішення згідно чинного законодавства».

Позивач, вважаючи порушеним право на належний розгляд звернення, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до статті 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 6 Закону №580-VIII).

Згідно з частиною першою статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події (пункти 1-5).

У відповідності до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР у редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 1 Закону №393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі статтею 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до статті 12 Закону №393/96-ВР дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу, що позивач і відповідач є суб`єктами правовідносин, встановлених Законом №393/96-ВР.

Приписами статті 15 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що кожен з громадян має гарантоване право звернутись до уповноваженого органу із проханням сприяти реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів, а орган, до якого він звернувся зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити доводи звернення, невідкладно вжити заходів щодо відновлення порушених прав, виявити та усунути причини та умови, які сприяли порушенням, надати мотивовану відповідь у строки встановленні статтею 20 Закону №393/96-ВР та повідомити особу про наслідки розгляду.

Наказом МВС України від 08.02.2019 №100 затверджено Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі Порядок №100 у редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 11 розділу II Порядку №100 передбачено, що поліцейський органу (підрозділу) поліції, якому доручено розгляд заяви або повідомлення про іншу подію та прийняття відповідного рішення в межах Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі встановлення в матеріалах відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, невідкладно рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку №100 заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення. Керівник головного управління Національної поліції та його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення) поліції або особа, яка виконує його обов`язки, у разі встановлення в отриманій(ому) від уповноваженої службової особи заяві (повідомленні) відомостей, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно повертає її (його) до чергової служби для передавання до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Згідно з пунктом 2 розділу IV Порядку №100 заяви і повідомлення, у яких відсутні відомості про кримінальні правопорушення, що надійшли до міжрегіонального територіального органу поліції або його територіальних (відокремлених) підрозділів, служба діловодства цього органу або його територіальних (відокремлених) підрозділів реєструє та невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівникові або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду відповідно до Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Наказом МВС України від 15.11.2017 №930 затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі Порядок №930 у редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 4, 5 розділу І Порядку №930 передбачено, що розгляд звернень та особистий прийом громадян в органах та підрозділах поліції є складовою механізму реалізації прав громадян на внесення до органів державної влади пропозицій щодо поліпшення їх діяльності, виявлення недоліків у роботі, оскарження дій посадових осіб та органів державної влади.

Громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Робота зі зверненнями громадян і їх особистий прийом містить такі складові елементи, зокрема вирішення питань, порушених у зверненнях, та надання відповідей їх авторам та контроль за станом роботи зі зверненнями (пункт 8 розділу І Порядку №930).

Пунктами 1-5 розділу ІV Порядку №930 передбачено, що керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України. До розгляду скарг на дії чи бездіяльність поліцейських і до перевірки інформації про неналежне виконання покладених на них обов`язків відповідно до законодавства України можуть залучати представників громадськості.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має права, визначені статтею 18 Закону України «Про звернення громадян».

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

Відповідно до пункту 12 розділу ІV Порядку №930 за результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення.

Невирішення порушених у зверненні громадянина обґрунтованих питань, які належать до компетенції органу (підрозділу) поліції, що призвело до повторного звернення чи звернення до органу поліції вищого рівня, повинно ретельно аналізуватися та у разі його неналежного розгляду мають уживатися відповідні заходи реагування (пункт 20 розділу ІV Порядку №930).

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.04.2020 у справі №813/4351/16, аналіз норм Закону №393/96-ВР в їх взаємозв`язку дозволяє дійти висновку, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення). У цій справі Верховний Суд вказав, що відповідь Нацполіції на звернення позивача, надана листом, має формальний характер і не ґрунтується на ретельному дослідженні обставин і питань, які порушив заявник у своєму зверненні. Так, Нацполіція обмежилася лише цитуванням окремих норм чинного законодавства України, не навівши їх зв`язку зі змістом звернення позивача, а також не аргументувала застосування цих норм у контексті обставин, вказаних у зверненні, не надала відповіді на поставлене питання.

Як встановлено судом, 23.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про протиправну бездіяльність працівників поліції у якій просив: «(1) для ідентифікації осіб, що погрожували мені фізичною розправою та особи, яка назвалася старшим дільничним, - витребувати за 16.10.2019 в період з 16 год 20 хв до 16 год 50 хв відеозапис із камер спостереження, розташованих на вході до магазину АТБ, розташованого навпроти будинку, за адресою м. Київ, проспект Мінський 4; (2) припинити протиправну торгівлю харчовими продуктами біля будинку розташованого за адресою м. Київ, проспект Мінський, 4; (3) вирішити питання відповідальності осіб, з вини яких відбулися вище зазначені правопорушення».

Такому зверненню слугували наступні обставини. Так, позивач у зверненні вказав, що з весни 2019 року біля будинку, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Мінський, 4, на тротуарі здійснюється торгівля харчовими продуктами (дині, хурма, персики, сливи тощо) з порушенням правил торгівлі, що статтею 155 КУПАП кваліфікується як адміністративне правопорушення, без належної інформації про харчові продукти у відповідності до статті 8 Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів». На вимоги позивача до продавця та господаря товару надати документи, які підтверджують якість товару, у відповідь висловлюють образи нецензурною лайкою та погрози фізичною розправою. Незважаючи на неодноразові звернення (03, 05 вересня, 16, 19, 21 жовтня 2019 року) по спецлінії 102 до поліції з повідомленням про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 155 КУпАП, згадане правопорушення не припинене. 16.10.2019 приблизно о 16 год 20 хв у черговий раз, після погроз фізичною розправою позивач зателефонував по спецлінії 102 до поліції з повідомленням про адміністративне правопорушення, просив надіслати наряд поліції, відійшов до входу магазину АТБ, де розташовані камери відео-спостереження. Після чого, вкотре отримав погрози фізичною розправою особи, яка виступає в статусі продавця і господаря вище згаданих харчових продуктів. О 16 год 28 хв повторно зателефонував по спецлінії 102 з проханням прискорити реагування поліції. До азербайджанців підійшов чоловік, поспілкувався з ними, а потім підійшов до позивача і сказав, що він старший дільничний поліції, який відмовився назвати ПІБ, що зафіксовано на диктофоні у смартфоні та повідомлено по спецлінії 102. Після чого під?їхав наряд патрульної поліції та складено заяву про вище згадані правопорушення (згаданий у цій заяві азербайджанець господар харчових продуктів користувався автомобілем «жигулі» державний номер НОМЕР_2 ).

Тобто, у заяві від 23.10.2019 вказані конкретні обставини, які слугували підставою для звернення до відповідача.

Зазначене звернення позивача зареєстровано у встановленому порядку. Відповідальним щодо розгляду визначено Оболонське управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 складено довідку, згідно з якою встановлено, що у заяві ОСОБА_1 , вказав, що з весни 2019 року біля будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 , на тротуарі здійснюється торгівля харчовими продуктами, з порушенням правил торгівлі. На вимогу показати дозвільні документи йому відмовляють та погрожують. Просить прийняти міри. В ході перевірки, за вказаною адресою було виявлено (дані закреслено) який здійснював торгівлю продуктами харчування. Відносно останнього було складено адміністративний протокол за ст. 160 КУпАП та направлено до суду. За наведеного, відповідальна особа просила матеріали Вх.М-5062 від 25.10.2019 списати до справи Оболонського УП ГУНП в м. Києві та надати відповідь заявнику.

Суд повторює, що в силу приписів пункту 5 розділу ІV Порядку №930 звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

Однак, листом від 20.11.2019 №М-5062/125/51/05-2019 позивачу надано відповідь такого змісту: «Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві Ваша заява з приводу порушення правил торгівлі, розглянута відповідно до «Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції» затвердженої наказом МВС країни від 15.11.2017 №930, про що інформуємо. Так як згідно чинного законодавства забороняється торгівля з рук у невстановлених місцях, працівниками управління постійно проводиться робота, яка направлена на ліквідацію стихійної торгівлі, а також підтримання належного громадського порядку на зазначеній території. Працівниками поліції здебільшого проводиться профілактична робота, в ході якої роз?яснюється ст. 160 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність. В ході розгляду матеріалу працівниками Оболонського УП ГУНП в м. Києві, відносно торгуючих, було складено протоколи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 160 КУпАП. Матеріали було направлено до Оболонського районного суду м. Києва, для прийняття рішення згідно чинного законодавства».

Суд звертає увагу, що у зверненні від 23.10.2019 ОСОБА_1 порушувалось, зокрема і питання ідентифікації особи, яка назвалася старшим дільничним та протиправної бездіяльності працівників поліції. Однак, щодо питання про «ідентифікацію особи, яка назвалася старшим дільничним» та щодо питання про відеозапис із камер спостереження відповіді взагалі не надано. Щодо решти порушених позивачем питань, відповідачем зокрема не вказано осіб, відносно яких було складено протоколи про адміністративне правопорушення, натомість зазначено загальне формулювання «відносно торгуючих», інші відповіді надано формально.

Аналіз змісту запиту позивача та наданих відповідачем відповідей на цей запит, дає підстави для висновку про формальний характер відповіді, викладеній у листі від 20.11.2019 №М-5062/125/51/05-2019, який не ґрунтується на дослідженні обставин і питаннях, які порушував позивач.

Тобто, таким листом не надано відповіді на поставлені позивачем у зверненні питання. Відповідачем не надано вичерпної, змістовної та юридично належної відповіді на звернення позивача, це, у свою чергу, підтверджує обґрунтованість доводів позивача про порушення його права.

За встановлених обставин цієї справи та наведеного правового регулювання слідує, що надані у відповіді на запит позивача від 23.10.2019, у розумінні положень Закону №393/96-ВР не можуть вважатися належною та вичерпною відповіддю на звернення громадянина (по суті викладених у ньому обставин і порушених питань), а тому такий розгляд звернення позивача є неналежним і протиправним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем звернення ОСОБА_1 розглянуто та вирішено не у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», Порядку №930.

Отже, порушене право позивача на належний розгляд запиту та отримання ґрунтовної та відповідної порушеним у запиті питанням відповіді підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути та надати ОСОБА_1 належну та вмотивовану відповідь по суті запиту від 23.10.2019 відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Законом України №2825-IX від 13.12.2022 визначено, що судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України у місті Києві щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 23.10.2019 не у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України у місті Києві повторно розглянути та надати ОСОБА_1 належну та вмотивовану відповідь по суті запиту від 23.10.2019 відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 квітня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська, буд.15, м. Київ, 01601, ЄДРПОУ/РНОКПП 40108583)

Суддя Н.В. Друзенко