Справа № 469/163/25
Суддя: Гапоненко Н. О.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23.04.25 Справа № 469/163/25
2-а/469/7/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року с-ще Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,

учасники справи та їх представники:

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

представник позивача Унгуряну С.І. не з`явився,

представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про cкасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Унгуряну С.І. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №1839 від 12 грудня 2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.. Зі змісту постанови вбачається, що 06 грудня 2024 року о 13.00 год. під час перевірки даних у ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач на вимогу уповноваженої особи не пред`явив військово-обліковий документ, чим порушив п.6 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Представник позивача зазначає, що 06 грудня 2024 року позивач працівниками поліції був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де ним були пред`явлені всі наявні документи та отримано направлення на проходження військово-лікарської комісії, яку він пройшов 10 грудня 2024 року та був направлений у військову частину. За час перебування у ІНФОРМАЦІЯ_3 зауважень зі сторони працівників ТЦК щодо відсутності будь-яких документів на адресу позивача не надходило. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався 04 лютого 2025 року після ознайомлення представника із постановою про відкриття виконавчого провадження № 77072603. Посилається також на те, що позивач свою вину у вчиненні правопорушення не визнає, так як справа розглянута без з`ясування всіх обставин, яакт вчинення адміністративного правопорушення не підтверджено належними та допустими доказами, позивач не був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, що підтверджують наявність вини позивача.

26 лютого 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Унгуряну С.І. не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача та підтримання позовних вимог у повному обсязі. 10 березня 2025 року представник позивача надав відповідь на відзив, в кій просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що під час перебування у ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення не скаладався, доказів протилежного відповідачем не надано; про існування постанови позивач дізнався з матеріалів виконавчого провадження. Вважає, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а усі сумніви щодо вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинні тлумачитися на її користь.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у період проведення мобілізації представники ТЦК та СП мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ разомз документом, що посвідчує особу. При складанні протоколу позивачу були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, клопотань позивач не заявляв; копію протоколу отримав того ж дня; йому було повідомлено що розгляд справи буде проводитись 12 грудня 2024 року о 10.00 год., що підтверджено його особистим підписом. Позивач у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_1 на розгляд справи не прибув, підстав неявки не повідомив, жодних пояснень по суті правопорушення не надав, тому постанова винесена за його відсутності, а її копія направлена на його адресу рекомендованим листом для ознайомлення. Вважає, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності в передбачений Законом спосіб, без порушення норм процесуального права; зазначені позивачем порушення з боку відповідача спростовуються зазначеними вище обставинами та матеріалами справи.

14 березня 2025 року від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов аналогічний відзив на позовну заяву.

Враховуючи, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, на підставі ст.205 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами у письмовому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1839 від 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. за те, що 06 грудня 2024 року о 13.00 год. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_3 він на вимогу уповноваженої особи не пред`явив військово-обліковий документ, чим порушив п.6 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (а.с.5).

04 лютого 2025 року начальником Березанського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) винесено постанову про відкриття провадження у справі про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000,00 грн. за постановою про адміністративне правопорушення № 1839 від 12 грудня 2024 року, винесеною ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-9 цього Кодексу.

Особою, що прийняла оскаржувану постанову, не забезпечено та не перевірено забезпечення прав позивача, передбачених ч.1 ст.268 КУпАП, зокрема, права бути обізнаним про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин, у тому числі копії протоколу про адміністративне правопорушення, відповідачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем розглянуто справу про адміністративне правопорушення без повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, без роз"яснення та без забезпечення реалізації позивачем його прав, передбачених ч.1 ст.268 КУпАП.

За змістом частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 210-1 КпАП України встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

У оскаржуваній постанові ненадання позивачем на вимогу уповноваженої особи військово-облікового документа визначене відповідачем як порушення п.6 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У статті 22 вказаного Закону пункт шостий розміщений у абзаці 9 частини третьої та визначає вимоги до змісту повістки про виклик до ТЦК та СП (зазначення реєстраційного номеру повістки).

Позивач не притягався оскаржуваною постановою до адміністративної відповідальності за порушення вимог щодо змісту повістки про виклик, а посилання на частину статті 22 вказаного Закону, яка визначає обов"язок особи пред`являти військово-обліковий документ за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в оскаржуваній постанові відсутнє.

На підставі ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Зазначеного обов"язку доказування відповідач не виконав та не надав суду жодних документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, зокрема, доказів непред`явлення позивачем 12 грудня 2024 року військово-облікового документу на вимогу уповноваженої особи; відомості про таку особу, її посаду, звання у матеріалах справи та у оскаржуваній постанові відсутні.

Абзацом другим частини шостої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідачем не надано суду фото- та відеозаписів процесу пред"явлення та перевірки документів позивача та відомостей про використані при цьому технічні засоби.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята з порушенням процесуального порядку її прийняття, без забезпечення дотримання передбачених ст.268 КУпАП прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та за відсутності доказів, що підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, а тому не є законною, у зв"язку з чим підлягає скасуванню.

Частиною 3 статта 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, що уповноваженою посадовою особою у вказані у постанові про адміністративне правопорушення час та місці була висловлена позивачеві вимога пред"явити військово-обліковий документ, яка не була виконана позивачем, суд дійшов висновку про відсутність у цій справі події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, оскільки є військовослужбовцем, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11 грудня 2024 року № 371 та довідкою-замінником військового квитка, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про cкасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №1839 від 12 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події вказаного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн..

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: