Справа № 400/8944/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8944/24

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

повний текст судового рішення

складено 16.01.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУПФУ в Миколаївській області) та просила:

- визнати протиправним рішення ГУПФУ у Львівській області від 12.09.2024 №06, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно заяви від 05.09.2024 року;

- зобов`язати ГУПФУ в Миколаївській області зарахувати до стажу періоди роботи з 22.06.1982 року по 27.01.1994 року в колгоспі "Родина";

- зобов`язати ГУПФУ в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком з моменту набуття права на пенсію - 05.10.2024 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 12.09.2024 року №06.

Зобов`язано ГУПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 22.06.1982 року по 27.01.1994 року.

Зобов`язано ГУПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2024 року про призначення пенсії за віком.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка 05.09.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви позивачка додала, зокрема, архівну довідку №01-19/Б-242 від 22.07.2021 року Спільної комунальної установи "Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад та Галицинівської, Мішково-Погорілівської, Шевченківської сільських рад", трудову книжку НОМЕР_1 .

За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто ГУПФУ у Львівській області.

Рішенням ГУПФУ у Львівській області від 12.09.2024 року №06 відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні зазначено, що пенсійний вік визначений ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та становить 60 років.

Вік заявниці 62 роки 11 місяців 01 день.

Необхідний страховий стаж визначений ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 28 років.

Страховий стаж заявниці становить 10 років 24 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 22.06.1982 року по 27.01.1994 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутні дані про встановлений мінімум та фактичну кількість відпрацьованих вихододнів. Вказаний період роботи в колгоспі не можливо зарахувати згідно уточнюючої довідки №01-19/Б-212 від 22.07.2021 року про встановлений мінімум та фактичну кількість відпрацьованих вихододнів, оскільки вказане прізвище " ОСОБА_2 " (ініціали вказано скорочено) у витягу з протоколу №8 про прийняття в члени колгоспу, а також у відомостях про фактичну кількість відпрацьованих вихододнів не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ". Право на пенсійну виплату відсутнє. Вважаючи такі дії та рішення відповідачів протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах, а отже відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивачки період роботи з 22.06.1982 року по 27.01.1994 року.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1058-IV пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до приписів статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Частиною 2 ст.26 Закону №1058 встановлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Згідно із приписами статті 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).

Вказаною постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 по справі № 120/2366/21-а.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала до позову копію вкладиша в трудову книжку колгоспника НОМЕР_2 від 22.06.1982 року, відповідно до записів якого: 22.06.1982 року позивачку прийнято у члени колгоспа "Родина" бухгалтером току; 28.01.1994 у зв`язку з перетворенням колгоспу "Родина" в АТ "Родина" позивачку звільнено з членів колгоспу в порядку переводу; 28.01.1994 позивачку прийнято в члени АТ "Родина" в порядку переводу; 01.01.1995 позивачку звільнено з АТ "Родина".

Також, вкладиш в трудову книжку колгоспника НОМЕР_2 свідчить, що трудовий мінімум у колгоспі "Родина" та АТ "Родина" у 1982 році становив 220 вихододнів, з 1983 року по 1994 рік - 260 вихододнів.

При цьому, позивачка у 1982 відпрацювала 161 вихододень (на роботу позивачку прийнято з 22.06.1982 року), у 1983 році - 304 вихододнів, у 1984 році - 300 вихододнів, у 1985 році - 229 вихододнів, у 1986 році - 178 вихододнів, у 1987 році - 322 вихододні, у 1988 році - 316 вихододнів, у 1989 році - 316 вихододнів, у 1990 році - 298 вихододнів, у 1991 році - 316 вихододнів, у 1992 році - 301 вихододень, у 1993 році - 281 вихододень, у 1994 році - 337 вихододнів.

Дані про таку ж кількість відпрацьованих позивачкою вихододнів містить і архівна довідка № 01-19/Б-242 від 22.07.2021 Спільної комунальної установи "Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад та Галицинівської, Мішково-Погорілівської, Шевченківської сільських рад".

При цьому, у вкладиші в трудову книжку колгоспника НОМЕР_2 зазначено, що період 1985 та 1986 років зараховано у зв`язку з доглядом за дитиною.

Зазначене свідчить про виконання позивачкою встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі.

Стосовно зазначення у архівній довідці №01-19/Б-242 від 22.07.2021 даних про те, в протоколах засідань правління колгоспу "Родина" відсутні інформація про звільнення ОСОБА_1 , а також зазначення прізвища, ім`я та по батькові позивача як " ОСОБА_4 , ОСОБА_4 " (так в документах, укладених російською мовою ім`я та по батькові не розшифровано) колегія суддів зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Більш того, у архівній довідці № 01-19/Б-242 від 22.07.2021 року зазначено, що інша особа з прізвищем ОСОБА_2 та ініціалами ОСОБА_5 , з прізвищем ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за період з 1982 по 1995 роки не виявлена.

Архівну довідку № 01-19/Б-242 від 22.07.2021 складено на підставі документів колгоспу "Родіна": протоколи засідань правління колгоспу "Родіна" 1982 р., розрахунково-платіжні відомості - від 1, 2, 3, центральний відділок, ТОК 1982, 1983, 1984, 1985, 1987, 1988; розрахунково-платіжні відомості - від № 1, 2, 3, автогараж 1989; розрахунково-платіжні відомості - від 1, 3, ток, 1990; розрахунково-платіжні відомості - центральний відділок, отд. № 1, 2, 3, автогараж 1991, 1992, 1993, 1994, 1995.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

На реалізацію вказаної норми Закону №1788-ХІІ, КМУ Постановою від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок №637.

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 по справі № 439/571/17.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 22.06.1982 року по 27.01.1994 року.

Окрім того, апеляційний суд вважає вірним висновок суду 1-ї інстанції, що належним та ефективним способом захисту прав позивачки є зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву від 05.09.2024 року про призначення пенсії за віком.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді О.І. Шляхтицький Г.В. Семенюк