Справа № 463/1726/25
Суддя: Ціпивко І. І.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/1726/25
Провадження №2-а/463/17/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Львів

Личаківський районний суд міста Львова у складі: головуючої судді Ціпивко І.І., секретаря судового засідання Метеллі Б.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 900/1 від 28.11.2024 року та № 901/2 від 28.11.2024 року, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . 24.11.2024 року він на автодорозі Київ-Чоп був зупинений працівниками поліції поблизу м. Звягіль. До нього підійшли працівники віськомату та мали намір перевірити військові документи. Такі документи їм не надав, проте надав їх працівникам патрульної поліції. Проте його силою затягли до автомобіля патрульної поліції, де повідомили, що він затриманий та буде доправлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після прибуття, у нього забрали його гаманець та телефон та повідомили про необхідність проходження ВЛК, на що він відмовився, мотивуючи це тим, що не має при собі медичних документів і взагалі перебуває в іншій області та просив видати йому повістку для проходження ВЛК. Через деякий час його відпустили та не повідомляли про складання відносно нього будь-яких протоколів чи постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності. Відтак вважає такі постанови незаконними. Крім того, стверджує про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

21.03.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач ОСОБА_2 24.11.2024 року під час перевірки наявності військово-облікового документу на посту ДАІ у с. Анета Звягельський район Житомирської області, працівниками патрульної поліції було встановлено, що військовозобовязаний ОСОБА_2 , перебуваючи поза межами свого помешкання, не мав при собі військово-облікового документа, а тому був досталвений до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 24.11.2024 року старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол № 524 про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній не пред`явив військово-облікового документа працівникам поліції та працівникам ТЦК, у тому числі і у застосунку «Резерв+». Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . 24.11.2024 року під час складання протоколу позивачу були роз`ясненні його права та обов`язки. Клопотань щодо бажання скористатися правовою допомогою захисника позивач не заявляв, відомості про таке у протоколі відсутні. Відтак і доводи позивача про те, що він не був повідомлеий про дату, час та місце розгляду справи не відповідають дійсності. 28.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову № 901/2 за справою про адміністративне правопорушення, у якій зазначено про те, що ОСОБА_2 не мав при собі військово-обліковий документ та не предявив його за вимогою поліцейського, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Щодо винесення постанови № 901/1 від 28.11.2024 року, то посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, ОСОБА_2 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку, не має відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не перебуває на спеціалізованому обліку (бронь) підлягає призову на військову службу під час мобілізації. 24.11.2024 року йому повідомлено про необхідність проходження ВЛК, однак позивач відмовився від отримання направлення для проходження медичного огляду, про що складено акт від 24.11.2024 року. Тому 24.11.2024 року старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 525, під час складання якого позивачу розяснено його права та обовязки, у тому числі і право на правову допомогу. 28.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. За таких обставин, вважає оскаржувані постанови законними, а позов безпідставним, а тому у його задоволенні просить відмовити.

24.03.2025 року представником Міністерства оборони подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив на безпідставності заявлення позовних вимог до Міністерства оборони України, а тому просив виключити МОУ із числа учасників справи.

Представником позивача адвокатом Гай О.О. 17.04.2025 року надіслано до суду письмові пояснення, у якому він ще раз зазначив на аналогічні порушення ТЦК при винесенні оскаржуваних постанов, додатково визнав той факт, що не мав при собі військово-облікового документа та відповідно не предявив його працівникам поліції, однак просив звернути увагу на відсутності доказів того, що він був зупинений працівниками поліції через відсутність у нього такого документа. Також стверджує на відсутності відеофіксації такого порушення та відсутності факту адміністративного затримання. Свідки, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення є неналежними, оскільки не були присутніми на місці вчинення порушення. Стверджує, що жодних протоколів про адміністративне правопорушення у його присутності не було складено. Крім цього, зазначає про невідповідність такого направлення нормам Положення про проведення військово-лікарської експертизи. Крім цього, на медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані викликаються повісткою.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії та рішення у справі.

Проколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 року визначено головуючу суддю Ціпивко І.І. для розгляду справи.

Ухвалою судді Личаківського районного суду міста Львова від 26.02.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення її недоліків.

06.03.2025 року позивачем надіслано до суду заяву, якою просив поновити строк на оскарження постанов та усунуто недоліки позовної заяви.

17.03.2025 року ухвалою судді Личаківського районного суду міста Львова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників судового провадження (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 2 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та з`ясуванні всіх обставин у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Згідно з ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач стверджує, що про оскаржувані постанови не отримував, такі не надходили на його адресу. Стверджує, що про існування постанов дізнався 13.02.2025 року після отримання відповіді з ВДВС. Доказів того, що позивач отримував оскаржувані постанови раніше суду не надано.

Суд вважає, що обставина пропущення строку позовної давності є поважною, тому строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

24.11.2024 року старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протоколb № 524 та № 525 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якого військовозобов`язаний ОСОБА_2 не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою працівника патрульної поліції та відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Постановою № 901/1 від 28.11.2024 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_2 порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відмова проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Постановою № 901/2 від 28.11.2024 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_2 порушив вимоги ч.6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме порушення обов`язку мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Між тим, суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зіст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зокрема зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України. Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Згідно ч.6 ст.22 Закону України №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543-XII ) у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію , в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.7 ст.1 вказаного Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Мотиви та висновки суду.

Судом встановлено, що постановами № 901/2 та № 901/1 від 28.11.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу.

Підставою для прийняття оспорюваних рішень було порушення позивачем обов`язку мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки та відмова проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно ч. 6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, (далі Порядок №1487), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Згідно із пунктом 2 Порядку №1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави.

Пунктом 20 Порядку №1487 встановлено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є: - для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; - для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; - для резервістів - військовий квиток.

Доводи позивача, що він має військовий-обліковий документ, а тому не може притягатися до відповідальності помилкові, оскільки ч.6 ст.22 Закону №3543-XII передбачає обов`язок громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації (крім цільової) мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

Тобто, вказана норма передбачає обов`язок не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб. Позивач не пред`явив військово-обліковий документ на вимогу поліцейського і так і не пред`явив його під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд критично оцінює такі твердження позивача, оскільки таких підтверджуючих цю обставину документів не надано і суду.

24.11.2024 року під час складання протоколу позивачу були роз`яснені його права та обов`язки, визначені статтею 268 КУпАП, доведено зміст статті 63 Конституції України, в тому числі, що під час розгляду справи він має право на юридичну допомогу адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, що підтверджується підписом свідків.

Клопотань щодо бажання скористатися правовою допомогою ОСОБА_2 не подавав, про що свідчить відсутність зауважень в протоколі №524 з боку позивача.

Позивачу повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 00 хв. 28.11.2024 в кабінеті №7 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Це підтверджується підписами свідків в протоколі та відповідним актом про відмову від підпису у протоколі, ознайомлення із протоколом та отримання його копії, долученим до протоколу.

Відповідно за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення 28.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову №901/2, якою позивача ОСОБА_2 притягуто до відповідальності за те, що він не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою поліцейського, чим порушив ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень.

Щодо постанови про адміністративне правопорушення № 900/1 від 28.11.2024, то суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно матеріалів справи, а саме Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів військовозобов`язаний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку, не має відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не перебуває на спеціалізованому обліку (бронь), підлягає призову на військову службу під час мобілізації(картотека вільних залишків).

24.11.2024 військовозобов`язаному позивачу повідомлено про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Однак, позивач о 14:40 годині 24.11.2024 року отримувати направлення на медичний огляд та проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби при ІНФОРМАЦІЯ_6 відмовився, причини відмови не пояснював, про що службовими особами складено акт щодо відмови позивача від отримання направлення №3476 від 24.11.2024 року на медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації та відмови проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби, в якому позивачу о 14.45 24.11.2024 року доведено вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації та строк завершення медичного огляду.

Направлення на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації №3476 від 24.11.2024 року ОСОБА_2 зареєстровано в Журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.11.2024 старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення №525 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якого 24.11.2024 о 14 год. 40 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 відмовився отримувати направлення на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації №3476 від 24.11.2024 року та відмовився проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії.

24.11.2024 року під час складання протоколу позивачу були роз`яснені його права та обов`язки, визначені статтею 268 КУпАП, доведено зміст статті 63 Конституції України, в тому числі, що під час розгляду справи він має право на юридичну допомогу адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, що підтверджується підписом свідків. Клопотань щодо бажання скористатися правовою допомогою ОСОБА_2 не подавав, про що свідчить відсутність зауважень в протоколі №525 з боку позивача. Документ сформований в системі «Електронний суд» 31.03.2025 7 Позивачу повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 00 хв. 28.11.2024 в кабінеті №7 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Це підтверджується підписами свідків в протоколі та відповідним актом, долученим до протоколу. Військовозобов`язаний ОСОБА_2 відмовився ставити підпис у будь-яких документах, що підтверджується підписами свідків та відповідними актами.

28.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову №900/1 за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження медичного огляду, чим порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, за що накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 гривень.

З наданих відповідачем копій матеріалів встановлено дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до відповідальності.

Відповідно до п.3.1 розділу ІІ Положення медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.

Пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджено Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024р., (надалі Порядок №560) передбачено, що військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Згідно з абзацом восьмим пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів. За змістом пункту 1 додатку №2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема: проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Згідно з абз.3 п.3.4 розділу 3 Положення лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Відповідно п.п. 72,73. Порядку №560 у разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному ( ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_7 про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військоволікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку.

Слід зазначити, що з часу складання протоколу (24.11.2024) до дати винесення оскаржуваної постанови (28.11.2024) позивач мав змогу принести всі необхідні медичні документи та встановленим порядком пройти або розпочати проходити ВЛК.

Разом з тим, позивач не долучив до позовної заяви докази проходження медичного огляду для визначення придатності станом на день подання позовної заяви. Таким чином висновки позивача щодо законності відмови від проходження ВЛК на підставі відсутності особистих медичних документів суд оцінює критично. Щодо порушення порядку скерування на ВЛК без виклику повісткою для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби та заборони, на думку позивача, направляти його на ВЛК, оскільки він уточнив свої військово-облікові дані, то суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п.74 Постанови КМУ військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Так, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачу, відповідно до п. 74 Постанови КМУ, було видано направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Тому твердження позивача, що крім направлення він повинен був в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 отримати виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 помилкові.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Разом з тим, ч.4 ст.161 КАС України передбачає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів.) Позивачем не надано суду належних та достатніх доказів для спростування обставин, викладених в оскаржуваних постановах.

Так, судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було здійснено керівником РТЦК відповідно до норм чинного законодавства України та відповідно винесено ним постанови про накладення стягнення.

Зокрема, в описовій частині оскаржуваних постанов чітко зазначено про те, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення в особливий період, а саме не пред`явив поліцейському військово-обліковий документ та відмовився від проходження медичного огляду, що є його обов`язком відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Виходячи із вищевикладеного, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Ураховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст.77,229,268-271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Поновити позивачу строк звернення до суду.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративне правопорушення, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24.04.2025

Судд І.І.Ціпивко