Справа № 420/38826/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

1.Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування періоду підприємницької діяльності з 30.03.2003 по 31.05.2009р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ) протиправною.

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ) період підприємницької діяльності з 30.03.2003 по 31.05.2009р., який не був включений до страхового стажу.

3.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 13319,00 грн. (тринадцять тисяч триста дев`ятнадцять гривень, 00 копійок) шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є особою з інвалідністю 2 групи. 05.08.2018р. рішенням № 63 позивачу була призначена пенсія по інвалідності. Страховий стаж орган ПФУ обчислив у розмірі 16 років, 3 місяці, 15 днів. Позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу період підприємницької діяльності з 30.03.2003р. по 31.05.2009р. Рішенням № 63 від 27.02.2024р. про перерахунок пенсії позивачу не враховано до страхового стажу період підприємницької діяльності з 30.03.2003р. по 31.05.2009р.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу період підприємницької діяльності позивача з 30.03.2003р. по 31.05.2009р.

Ухвалою судді від 30.12.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Також, судом ухвалено про витребування від відповідача належним чином засвідчених копій матеріалів пенсійної справи позивача для долучення до матеріалів справи.

13.01.2025р. від відповідача до суду надійшли витребувані документи.

28.03.2025р. від відповідача через систему Електронний суд до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що з позовними вимогами не погоджується, оскільки вони не містять правового обґрунтування та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач вказує, що позивач перебуває на обліку в Головному управління та з 03.10.2011 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач зазначає, що Позивач не зверталася до Головного управління з заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу Позивача періоду підприємницької діяльності: з 30.03.2003 по 31.05.2009. А рішення Головного управління від 27.02.2024 № 63, на яке позивач посилається в позовній заяві, є масовим перерахунком, тобто таким, що здійснювався без звернення пенсіонера.

Відповідач стверджує, що для осіб, які обрали загальний спосіб оподаткування, період провадження підприємницької діяльності до 01.07.2000 зараховується до страхового стажу за умови надання особою документів про сплату страхових внесків, з 01.07.2000 на підставі відомостей про сплату страхових внесків з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Для тих осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, період з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховується до страхового стажу на підставі довідки про реєстрацію особі як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, з 01.01.2018 пропорційно сплаті страхових внесків.

Відповідно до листа Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України від 09.05.2024 № 18414/6/15-32-24-07-10 фізична особа підприємець ОСОБА_1 згідно бази даних за період з 31.03.2003 по 31.12.2010 перебувала на спрощеній системі оподаткування. Відповідач вважає, що для зарахування до страхового стажу періоду з 30.03.2003 по 01.01.2004 Позивач повинен надати відомості про сплату страхових внесків з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за період з 01.01.2004 по 31.13.2010 - зобов`язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України.

Відповідач вказує, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування будь-яка інформація щодо страхового стажу Позивача, його заробітної плати та слати страхових внесків за спірні періоди відсутня.

Відповідач вважає, що оскільки Позивачем по справі не було надано жодних документів про підтвердження наявного трудового стажу за спірні періоди роботи, та на запити Головного управління уточнюючі довідки не надано, були відсутні підстави для врахування спірного періоду під час визначення права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, отже й підстав для призначення спірного виду пенсії.

Відповідач також заперечує проти стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань витрат на правничу допомогу у розмірі 13319,00 грн. шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 (а.с. 14-15).

Позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджує довідка до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 811320 (а.с.102), та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджує пенсійне посвідчення серія НОМЕР_3 (а.с.17).

31.03.2003р. позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом Серії В01 № НОМЕР_4 (а.с. 18).

31.03.2003р. за № 7796 позивач була взята на облік у Державній податковій інспекції Київського району м. Одеси (а.с. 20).

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.05.2024р., позивач була зареєстрована фізичною особою підприємцем 31.03.2003р. (а.с. 29-30).

Позивач була зареєстрована в Управлінні ПФУ в Київському районі м. Одеси за реєстраційним номером 14948, що підтверджує повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків (а.с. 31).

Відповідно до рішення відповідача № 63 від 27.02.2024 року позивачу було проведено масовий перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (а.с.25-27).

Позивач стверджує, що вона звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності з 30.03.2003р. по 31.05.2009р. та рішенням № 63 від 27.02.2024р. їй було відмовлено у перерахунку пенсії та врахування до страхового стажу період підприємницької діяльності з 30.03.2003р. по 31.05.2009р.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII « Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-ІVпередбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державною демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Пунктом 1 частини 2статті 22 Закону №1058-ІV визначено, що відомості, які містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Аналіз вказаних вище нормативно-правових норм дає підстави для висновку про те, що сам по собі статус підприємця та перебування на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

До стажу зараховується лише той період (строк), за який особа сплатила страхові внески. При цьому, страховий стаж обчислюється в місяцях. З дня набрання чинності Законом №1058-IV, а саме з 01.01.2014, повний місяць роботи зараховується в повному обсязі за умови, якщо сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою за мінімально встановлений розмір. Якщо сума сплачених внесків є меншою, то лише за умови здійснення доплати до мінімального розміру цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць.

Разом з тим, 11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, яким розділі XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV доповнено пунктом 3-1 в наступній редакції: «До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються в періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відтак, з 01.07.2000 по 31.12.2017 періоди перебування на єдиному/фіксованому податках зараховується в повному обсязі до страхового стажу особи, яка здійснювала підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до абзацу 2 та 3 пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637(далі по тексту Порядок №637 в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1(далі - Порядок №22-1), для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(далі Порядок №637), а за період роботи починаючи з 01.01.2004 - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом абзацу 4 підпункту 2 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01.01.2004 можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патенту, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Таким чином, належними доказами, якими фізична особа-підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року (для загальної системи оподаткування) та після 01 січня 2004 (для спрощеної системи оподаткування) - довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Суд звертає увагу, що відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку №637, періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, наданої суду відповідачем на виконання ухвали суду від 30.12.2024 року, позивачу призначена пенсія по інвалідності протоколом від 19.11.2011 року, пенсійна справа містить лише масові перерахунки пенсії позивача. При цьому, з документів, що підтверджують підприємницьку діяльність позивача наявне лише Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, а інші документи щодо перебування позивача у період з 30.03.2003 по 31.05.2009 на спрощеній системі оподаткування, сплату фіксованого податку, торгового патенту чи єдиного податку матеріали пенсійної справи не містять.

Відсутнє у пенсійній справі позивача і звернення до органів ПФУ щодо перерахунку пенсії із врахуванням до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 30.03.2003 по 31.05.2009 та рішення відповідача з відмови у цьому.

Отже, суд наголошує, що позивач за відсутності фактичного спору з відповідачем щодо страхового стажу, звернулася до суду з даним позовом, до якого додала документи, що не були подані до відповідача разом з відповідною заявою про перерахунок пенсії.

При цьому, врахування певних періодів трудової діяльності до страхового стажу є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного фонду України, а суд вирішує питання щодо правомірності чи протиправності неврахування певних періодів до страхового стажу у разі виникнення спору між пенсіонером та органом ПФУ, та не може перебирати на себе повноваження пенсійного органу з вказаного питання, якщо воно попередньо не розглядалося з вивченням наданих пенсіонером документів органом ПФУ.

Тому суд бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач не звертався до Головного управління з заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу позивача періоду підприємницької діяльності: з 30.03.2003 по 31.05.2009, а рішення Головного управління від 27.02.2024 № 63, на яке позивач посилається в позовній заяві, є масовим перерахунком пенсії, тобто таким, що здійснювався без звернення пенсіонера.

Відтак, суд дійшов висновку, спір між сторонами щодо неврахування відповідачем до страхового стажу позивача зазначеного вище періоду здійснення підприємницької діяльності не виник.

Враховувати заперечення відповідача проти позову як ознаку наявності спору з вказаного питання, суд підстав не вбачає, оскільки виникнення спору з суб`єктом владних повноважень має передувати зверненню позивача до суду, і суд має вирішувати такий спір на підставі тих документів, які надавалися відповідачу для прийняття відповідного рішення чи вчинення певних дій.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, щодо відсутності ознак протиправності в бездіяльності відповідача, оскільки позивач до відповідача не звертався щодо вчинення певних дій чи прийняття певного рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд наголошує, що відмова у задоволенні позову не позбавляє позивача права звернутися до відповідача з відповідною заявою про перерахунок пенсії з доданням до заяви передбачених законом документів, що підтверджують відповідний період страхового стажу, і в разі виникнення спору звернутися до суду за його вирішенням.

Відмовляючи в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на правничу допомогу суд покладає на позивача, підстави для стягнення цих витрат з відповідача згідно приписів ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволення позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання зарахувати до страхового стажу період підприємницької діяльності з 30.03.2003 по 31.05.2009р. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів

.