Справа № 320/24630/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» звернулося до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Київської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000010/2 від 30.01.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023, які ввозилися на митну територію України, ним було визначено їх митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), підтверджують митну вартість товарів та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товарів, подані документи не містять розбіжностей.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішення про коригування митної вартості є правомірним. Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості вищезазначеного товару встановлено, що документи, зазначені у частині 2 статті 53 Кодексу, містять розбіжності, не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та надані не в повному обсязі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» (місцезнаходження: 65044, Одеська обл., м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 4Д, ідентифікаційний код 40314889) зареєстровано в якості юридичної особи 02.03.2016, номер запису 1 057431 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12.07.2020 між Nantong Golden Land Import and Export Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі продавець) та ТОВ «Барбатекстіль» був укладений контракт №NG20201207 (далі контракт), відповідно до якого продавець продає, а позивач купує продукцію в асортименті власного виробництва.

Відповідно до пунктів 1-3 та 9 контракту продавець і позивач погодили, зокрема, що кількість, ціна, вартість, умови поставки вказуються окремо в інвойсах. Інвойс на поставку в рамках контракту є його невід`ємною частиною.

Ціна товару, що постачається, повинна бути узгоджена сторонами. Вона вказується в інвойсі на поставку.

Ціна товару визначається на умовах FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка.

Зміни базових умов поставки погоджуються сторонами шляхом укладення додаткової угоди до контракту.

Платежі повинні здійснюватися позивачем у доларах США на рахунок, зазначений продавцем у контракті, або на рахунок, зазначений продавцем додатково. Оплата здійснюється частинами за фактично отриманий товар.

Базові умови поставки - FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010).

Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021. Сторони можуть пролонгувати термін дії контракту шляхом підписання додаткової угоди.

02.10.2020 продавець та позивач уклали додаткову угоду б/н до контракту, якою змінили банківські реквізити позивача.

23.03.2021 продавець та позивач уклали додаткову угоду б/н до контракту, якою змінили адресу місцезнаходження позивача.

01.09.2021 продавець та позивач уклали додаткову угоду б/н до контракту, якою доповнили абзац п`ятий пункт 2 контракту положенням, відповідно до якого оплата може здійснюватися на умовах передоплати.

28.12.2021 продавець та позивач уклали додаткову угоду б/н до контракту, якою продовжили термін дії контракту до 31.12.2023.

09.11.2022 продавець на виконання пункту 1 контракту виставив позивачу до сплати інвойс №bb106 від 09.11.2022.

Загальна вартість товару, придбаного позивачем згідно з інвойсом №bb106 від 09.11.2022, (далі товар) склала 65 546,40 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010).

09.01.2023 позивачем до Київської митниці було подано митну декларацію ІМ40ЕА №23UA84U2, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний за інвойсом №bb106 від 09.11.2022.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023 загальна вартість товару складає 65 546,40 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка.

У той же час, з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) із порту м. Шанхай, Китайська Народна Республіка, до порту м. Констанци, Румунія в розмірі 3 000,00 доларів США, а також поніс витрати в порту призначення, включаючи вантажно-розвантажувальні роботи, та здійснив перевезення товару (оплатив наземну доставку товару) з м. Констанци, Румунія, до місця ввезення на митну територію України в розмірі 56 950,48 грн. ((22 599,39 грн. + 30 132,53 грн. + 42 185,54 грн.) х 60%).

Отже, загальний розмір додатково понесених позивачем витрат склав 166 656,28 грн (3 000,00 доларів США х 36,5686 + 56 950,48 грн).

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації щодо товару 09.01.2023 2 563 596,36 грн (65 546,40 доларів США х 36,5686 + 3 000,00 доларів США х 36,5686 + 56 950,48 грн).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

(0271) пакувальний лист продавця на товар б/н від 09.11.2022;

(0380) рахунок-фактура (інвойс) №bb106 від 09.11.2022;

(0705) коносамент №SHWS222110121B від 11.11.2022;

(0730) автотранспортна накладна №1569/1 від 06.01.2023;

(0861) сертифікат про походження товару №22C3206A3952/00023 від 14.12.2022;

(3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги - рахунок-фактура №СФ-0000027 від 09.01.2023, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Олимп А.С.» (далі експедитор 2);

(3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - лист №09.01.23/2 від 09.01.2023, виданий Приватним підприємством «Інтервід» (далі експедитор 1);

(3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка №2212031 від 09.01.2023, видана експедитором 2;

(4103) додаткова угода б/н від 02.10.2020 до контракту;

(4103) додаткова угода б/н від 01.09.2021 до контракту;

(4103) додаткова угода б/н від 28.12.2021 до контракту;

(4104) контракт;

(4301) договір транспортно-експедиторського обслуговування №01/04-21 від 04.01.2021, укладений між експедитором 1 та позивачем;

(4301) договір №011222 від 01.12.2022, укладений між експедитором 2 та позивачем.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023 митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що ним за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом із митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та невідповідності, що не дає можливості впевнитися в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53, статті 54 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару: копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, у разі відсутності, банківські документи щодо оплати за раніше поставлені партії ідентичних товарів; виписку з бухгалтерської документації; за наявності інші платiжнi та/або бухгалтерськi документи, що пiдтверджують вартiсть товару та мiстять реквiзити, необхiднi для iдентифiкацiї ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини (з обов`язковим відображенням / документальним підтвердженням якісних характеристик товару, які впливають на ціну).

На вказаний запит 18.01.2023 позивачем були надані митному органу наступні додаткові документи: експортна митна декларація №03731495 від 09.11.2022; платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 150 №JBKLMCKO6UDBUE від 20.12.2022, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк»; платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 152 №JBKLMCNO6UXC5I від 23.12.2022, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк»; платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 153 №JBKLMCNO6UXC5G від 23.12.2022, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк»; платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 154 №JBKLMCNO6UXC5D від 23.12.2022, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк»; видаткова накладна №2223 від 20.10.2022, складена між позивачем та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ; податкова накладна №2258 від 20.10.2022, складена позивачем; видаткова накладна №2513 від 31.10.2022, складена між позивачем та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 ; податкова накладна №2532 від 31.10.2022, складена позивачем; видаткова накладна №3410 від 02.12.2022, складена між позивачем та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ; податкова накладна №3590 від 02.12.2022, складена позивачем.

27.01.2023 позивачем у відповідь на вищевказаний запит митного органу були додатково надані наступні додаткові документи: рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 в адміністративній справі №420/5629/21; ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2021 в адміністративній справі №420/5629/21.

30.01.2023 Київською митницею в особі її структурного підрозділу ВМО №1 митного поста «Чайки» UA100380 було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000010/2, згідно з яким відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару №1 у митній декларації ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023 скоригував із 25 848,80 доларів США до рівня 50 444,25 доларів США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані відповідно до вимог статті 53 МК України документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують урахування всіх складових митної вартості товарів та достовірність числового значення доданої складової митної вартості. Також, декларантом не підтверджено відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В інвойсі №bb106 від 09.11.2022 зазначено коносамент, який виставлений тільки 11.11.2022, тобто на 2 днів пізніше після дати складання інвойса. Коносамент подано без відмітки митного органу та без відмітки перевізника.

Згідно з пунктом 2 контракту визначені умови поставки FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка. Декларантом додано складову митної вартості на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України (рахунок та довідка про транспортні витрати надано експедитором 2), згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) фактичним перевізником товару виступає LLC «OM-TRANSSERVIS». Відповідно до коносамента вантаж завантажено на борт судна 11.11.2022, інформація щодо дати прибуття товару в порт м. Констанци, Румунія відповідно до поданих до митного оформлення документів відсутня.

Відсутні відомості щодо включення складових митної вартості, а саме вартості навантаження, вивантаження та обробки товарів до ціни товару та не додані до митної вартості відповідно до декларації митної вартості. За наданими документами неможливо встановити чи наявні додаткові витрати під час транспортування товарів за межами митної території України, зокрема витрати на навантаження, розвантажувальні роботи та інші.

Згідно з пунктом 5 контракту передбачено супроводження партії товару копією декларації країни продавця. Декларант надав копію митної декларації країни відправлення №03731495 від 09.11.2022 без відмітки митного органу та без забезпечення її перекладу згідно зі статтею 254 МК України.

Зазначені в графі 44 митної декларації ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023 судові рішення стосуються справи, яку неможливо ідентифікувати із заявленими в митній декларації відомостями.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та у разі невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України. Декларантом не виконано вимогу пункту 2 частини другої статті 52 МК України стосовно надання митному органу документів, що вимагались митним органом, та наявності достовірних відомостей, що повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних (щодо врахування вартості транспортування та підтвердження суми всіх платежів, що сплачені або повинні бути сплачені продавцю). Отже заявлена декларантом митна вартість товарів не може буту визнана з перелічених вище причин. Ураховуючи неможливість застосування обраного методу, керуючись положеннями частини четвертої статті 57 та у відповідності до частини п`ятої статті 55 МК України, з декларантом проведено процедуру консультації.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статтях 59 та 61 МК України. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну й час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статтях 60 та 61 МК України. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 МК України. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість із дотриманням умов, зазначених у статті 63 МК України. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях за описом товарів, регіоном постачання (митні декларації №23UA22U5 від 05.01.2023, №22UA29U8 від 25.11.2022).

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №23UA32U2 від 30.01.2023 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 190 677,33 грн.

20.04.2023 позивач у силу приписів частини восьмої статті 55 МК України, відповідно до яких протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, надав відповідачу додаткові документи разом із супровідним листом №2004/23-01 від 20.04.2023, який був отриманий відповідачем 20.04.2023 та зареєстрований за вх. №12946/8.19/ЕЗ.

Так, позивач надав відповідачу наступні документи та інформацію:

1) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів, позивач звернув увагу відповідача на те, що відповідно до статті 2 контракту продавець та позивач погодили, що оплата за товар здійснюється частинами за фактично отриманий товар.

Позивач разом із його листом надав для ознайомлення відповідачу на 4 аркушах фотокопії наступних електронних документів, які підтверджують часткову оплату позивачем вартості спірного товару в розмірі 55 546,40 доларів США, а саме: платіжної інструкції в іноземній валюті MUR 160 №JBKLN2RO73I1IT від 27.02.2023, виданої позивачем на суму 18 546,40 доларів США; платіжного доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 160 №JBKLN2RO73I1IT від 27.02.2023, виданого Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 18 546,40 доларів США; платіжної інструкції в іноземній валюті MUR 161 №JBKLN3DO75M03V від 13.03.2023, виданої позивачем на суму 37 000,00 доларів США; платіжного доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 161 №JBKLN3DO75M03V від 13.03.2023, виданого Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 37 000,00 доларів США.

Позивач також зазначив відповідачу, що здійснення позивачем часткової оплати вартості спірного товару в розмірі 55 546,40 доларів США підтверджується й оборотно-сальдовою відомістю по рахунку бухгалтерського обліку позивача 632 за період із 30.01.2023 по 10.04.2023 в розрізі кредиторської заборгованості перед продавцем та яка, в свою чергу, містить посилання на рахунок на оплату постачальника №40 від 30.01.2023, сформований у внутрішній системі бухгалтерського обліку позивача;

2) щодо виписки з бухгалтерської документації позивач надав відповідачу для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію наступного документа бухгалтерського обліку позивача, який підтверджує взяття позивачем на бухгалтерський облік товарів, придбаних за інвойсом №bb106 від 09.11.2022, і які були випущені у вільний обіг відповідачем за митною декларацією ІМ40ДЕ №23UA32U2 від 30.01.2023, а саме: рахунка на оплату постачальника №40 від 30.01.2023, сформованого у внутрішній системі бухгалтерського обліку позивача.

Водночас, позивач надав відповідачу для ознайомлення на 6 аркушах фотокопії наступних документів бухгалтерського обліку позивача щодо спірного Товару, а саме: видаткової накладної №765 від 09.02.2023, складеної між позивачем та ОСОБА_4 ; податкової накладної №762 від 09.02.2023, складеної позивачем; видаткової накладної №785 від 09.02.2023, складеної між позивачем та ОСОБА_5 ; податкової накладної №782 від 09.02.2023, складеної позивачем; видаткової накладної №921 від 09.02.2023, складеної між позивачем та ОСОБА_6 ; податкової накладної №922 від 09.02.2023, складеної позивачем;

3) щодо документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, документів, що підтверджують витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних із їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, позивач звернув увагу відповідача на те, що він з метою підтвердження понесених ним витрат щодо перевезення спірного товару з території Китайської Народної Республіки до місця ввезення на митну територію України, щодо навантаження і розвантаження товару, а також щодо пов`язаних із ними транспортно-експедиційних витрат, загальний розмір яких щодо товару склав 166 656,28 грн (3 000,00 доларів США х 36,5686 + 56 950,48 грн), надавав відповідачу разом із митною декларацією ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023 фотокопії наступних документів: коносамента №SHWS222110121B від 11.11.2022, договору транспортно-експедиторського обслуговування №01/04-21 від 04.01.2021, укладеного між експедитором 1 та позивачем, листа №09.01.23/2 від 09.01.2023, виданого експедитором 1, міжнародної товарно-транспортної накладної №1569/1 від 06.01.2023, договору №011222 від 01.12.2022, укладеного між експедитором 2 та позивачем, рахунка-фактури №СФ-0000027 від 09.01.2023, виставленого експедитором 2, довідки №2212031 від 09.01.2023, виданої експедитором 2.

Позивач зауважив відповідачу, що експедитор 1 у своєму листі №09.01.23/2 від 09.01.2023 зазначив, зокрема, те, що вартість морського перевезення (фрахту) спірного товару з порту м. Шанхая, Китайської Народної Республіки до порту м. Констанци, Румунії в контейнері №ZCSU7091569 за коносаментом №SHWS222110121B від 11.11.2022 склала 3 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 09.01.2023 складає 109 705,80 грн (3 000,00 доларів США х 36,5686).

Разом із тим, у довідці №2212031 від 09.01.2023, виданій експедитором 2, експедитор 2 зазначив, що ним були надані позивачу послуги з транспортування вантажу в контейнері №ZCSU7091569 згідно з коносаментами №№SHWS222110121А та SHWS222110121B із порту вивантаження м. Констанци, Румунія, Т1, ПРР (погрузочно-розгрузочних робіт), експедирування в порту, автодоставки з порту м. Констанци, Румунія до митного переходу Орлівка, Україна, загальний розмір яких склав 94 917,46 грн, з яких вартість витрат для перевезення товару за коносаментом №SHWS222110121А склала 37 966,98 грн (40% вартості загальних транспортних витрат), а вартість відповідних витрат для перевезення спірного товару за коносаментом №SHWS222110121В - 56 950,48 грн (60% вартості загальних транспортних витрат).

Ураховуючи вищевикладене, позивач визначив розмір понесених ним витрат щодо транспортування спірного товару з території Китайської Народної Республіки до місця ввезення на митну територію України в 166 656,28 грн, а саме: 109 705,80 грн + 56 950,48 грн.

Позивач також надав відповідачу разом із його листом для ознайомлення на 3 аркушах фотокопії наступних документів, які підтверджують вартість витрат позивача щодо морського перевезення спірного товару з порту м. Шанхая, Китайської Народної Республіки до порту м. Констанци, Румунії, а саме: рахунка на оплату №3343 від 14.12.2022, виставленого експедитором 1, акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №3343 Ф від 14.12.2022, складеного між експедитором 1 та позивачем, та платіжної інструкції №2292 від 15.12.2022, виданої позивачем.

Позивач зазначив, що вказаний розмір морського фрахту в рахунку на оплату №3343 від 14.12.2022, виставленому експедитором 1, та акті здачі-приймання робіт (надання послуг) №3343 Ф від 14.12.2022, складеному між експедитором 1 та позивачем, включає загальну вартість перевезення товарів у контейнері №ZCSU7091569 як спірного за коносаментом №SHWS222110121B, так й іншого товару за коносаментом №SHWS222110121А.

Ураховуючи те, що відповідно до довідки №2212031 від 09.01.2023, виданої експедитором 2, вартість перевезення спірного товару та пов`язаних із ним транспортно-експедиторських послуг склала 60% від загальної вартості таких витрат, то відповідно й вартість морського перевезення спірного товару з порту м. Шанхая, Китайської Народної Республіки до порту м. Констанци, Румунії склала 60% від загальної вартості таких витрат, вказаної в рахунку на оплату №3343 від 14.12.2022, виставленому експедитором 1, та акті здачі-приймання робіт (надання послуг) №3343 Ф від 14.12.2022, складеному між експедитором 1 та позивачем, а саме: 182 843,00 грн х 60% = 109 705,80 грн, що узгоджується з розміром таких витрат, зазначеним експедитором 1 у його листі №09.01.23/2 від 09.01.2023.

Водночас, позивач надав відповідачу разом із його листом для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію платіжної інструкції №2384 від 24.01.2023, виданої позивачем, яка підтверджує оплату позивачем відповідно до рахунка-фактури №СФ-0000027 від 09.01.2023, виставленого експедитором 2, вартості витрат позивача щодо транспортування спірного товару з порту м. Констанци, Румунії до місця ввезення на митну територію України, щодо навантаження і розвантаження товару, а також щодо пов`язаних із ними транспортно-експедиційних витрат.

Що стосується твердження відповідача, що позивач надав останньому коносамент №SHWS222110121B від 11.11.2022 без відміток митного органу та перевізника, то позивач звернув увагу відповідача, що він надав відповідачу копію коносамента в тому вигляді, в якому вона була отримана від експедитора 1, та яка містить відмітки перевізника.

Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що такий аргумент відповідача жодним чином, на думку позивача, не пояснює як це унеможливлює здійснення відповідачем перевірки числового значення складових митної вартості товару.

Щодо позиції відповідача про зазначення продавцем номера коносамента в інвойсі №bb106 від 09.11.2022 раніше дати його видачі, то позивач зазначив відповідачу, що в інвойсі відсутнє посилання на коносамент, а натомість міститься посилання на номер контейнера, в якому перевозився спірний товар (№ZCSU7091569), що залишилося поза увагою відповідача.

Що ж стосується твердження відповідача про те, що в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) №1569/1 від 06.01.2023 у якості перевізника зазначено LLC «OM-Transservis», а не експедитора 2, то позивач звернув увагу відповідача на те, що відповідно до підпункту 2.2.1 пункту 2.2 договору №011222 від 01.12.2022, укладеного між експедитором 2 та позивачем, експедитор 2 має право укладати договори й інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов`язань за таким договором.

Водночас, відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» №1955-IV від 01.07.2004 експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Таким чином, експедитор 2 для виконання умов договору №011222 від 01.12.2022 з метою здійснення перевезення товару з порту м. Констанци, Румунія до митної території України в якості субпідрядника залучив LLC «OM-Transservis».

Відтак, позивач не зобов`язаний був надавати відповідачу будь-які договори з LLC «OM-Transservis», адже така організація була залучена для перевезення товару експедитором 2, а не Позивачем.

Щодо твердження відповідача про те, що з наданих до митного оформлення спірного товару неможливо встановити витрати на навантаження та розвантажувальні роботи, то позивач зазначив, що спірний товар постачався на умовах FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка (відповідно до Incoterms 2010) та навів витяг зі статті А.4 Розділу FOB.

Відтак, позивач зауважив відповідачу, що витрати щодо навантажувальних робіт у порту відвантаження спірного товару за умовами поставки FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010) були включені в ціну товару та були понесені продавцем, а не позивачем, оскільки саме на продавця покладений обов`язок щодо забезпечення навантаження товару на борт судна в порту відвантаження.

Разом із тим, позивач зазначив, що подальші витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи були понесені експедитором 2 від імені позивача, розмір яких склав 13 559,64 грн (22 599,39 грн. х 60%), що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000027 від 09.01.2023, виставленим експедитором 2, який було надано позивачем відповідачу разом із митною декларацією ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023 та в якому міститься інформація, зокрема, про розмір погрузочно-розвантажувальних робіт (ПРР) за межами України в 22 599,39 грн, пов`язаних із перевезенням товарів у контейнері №ZCSU7091569.

Як наслідок, позивач зауважив, що надані ним документи відповідачу як під час митного оформлення спірного товару, так і разом із його листом підтверджують вартість витрат щодо перевезення товару з території Китайської Народної Республіки до місця ввезення на митну територію України, щодо навантаження і розвантаження товару, а також щодо пов`язаних з ними транспортно-експедиційних витрат, у загальному розмірі 166 656,28 грн (3 000,00 доларів США х 36,5686 + 56 950,48 грн);

4) щодо договору (угоди, контракту) з третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні будь-які договори (угоди, контракти) з третіми особами, пов`язані з контрактом та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, оскільки інші особи, крім експедитора 1 та експедитора 2, ним не залучалися до поставки спірного товару;

5) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання листа будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (продавця) та висновок про якісні та вартісні характеристики спірного товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання вищезазначених документів лише за умови їх наявності в позивача;

6) щодо копії митної декларації країни відправлення з врахуванням статті 254 МК України позивач своїм листом повідомив відповідачу, що він разом із митною декларацією ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023 надавав відповідачу для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію експортної митної декларації №03731495 від 09.11.2022 в тому вигляді, в якому вона була отримана від продавця спірного товару.

Разом із тим, позивач звернув увагу відповідача, що відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Позивач зазначив, що з наданої експортної митної декларації можна, зокрема чітко встановити номер контейнера, в якому експортувався спірний товар (ZCSU7091569), номер інвойса (№bb106 від 09.11.2022), умови поставки товару (FOB), загальну нетто- та брутто-вагу товару (15 518 кг та 15 926 кг відповідно) та його загальну вартість (65 546,40 доларів США).

Більше того, позивач може надати відповідачу лише ту копію експортної митної декларації, яка була отримана ним від продавця.

Позивач також звернув увагу відповідача на те, що законодавець не відносить копію митної декларації країни відправлення до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже цей документ відсутній у переліку документів, визначених у частині другій статті 53 МК України.

Більше того, зі змісту наданої експортної митної декларації можна чітко встановити та ідентифікувати товар та його дійсну вартість. Окрім цього, вказаний документ складений однією з офіційних мов Організації Об`єднаних Націй, тобто іноземною мовою міжнародного спілкування.

Відтак, позивач зауважив, що відповідач, маючи можливість використати наявну інформацію в експортній митній декларації №03731495 від 09.11.2022, її не використав, формально вимагаючи забезпечення позивачем перекладу документа, незважаючи на те, що він складений іноземною мовою міжнародного спілкування;

7) щодо судових рішень, зазначених у графі 44 митної декларації ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023, позивач зазначив відповідачу, що вказані в графі 44 митної декларації ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 в адміністративній справі №420/10511/20, яке набрало законної сили відповідно до ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2021 в адміністративній справі №420/10511/20, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 в адміністративній справі №420/5628/21, яке набрало законної сили відповідно до ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2021 в адміністративній справі №420/5628/21, стосуються попередніх поставок позивача в рамках контракту та підтверджують заявлений рівень митної вартості товарів, раніше ввезених позивачем за контрактом.

25.04.2023 відповідач у відповідь на лист позивача надав свій лист №7.8-2/15/8.19/7863 від 25.04.2023, яким відмовив позивачу в скасуванні оскаржуваного ним рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000010/2 від 30.01.2023.

Позивач не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно із статтею 248 МК митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (стаття 53 МК).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною п`ятою статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої, другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Тобто, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують число визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведених норм вбачається наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.

Тобто, обґрунтовано встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК.

При цьому суд звертає увагу на те, що право витребовувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31.03.2015 №21-53а15 та №21-127а15, від 02.06.2015 у справі №21-498а15.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач скоригував лише митну вартість товару №1 за митною декларацією ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023, при цьому визнавши митну вартість товару №2 за цією ж митною декларацією.

Як наслідок, суд критично ставиться до тверджень відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема розмір транспортних витрат та витрат на навантаження товару, включених позивачем до митної вартості спірного товару за митною декларацією ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023.

Відповідно до пунктів 2 та 3 контракту ціна товару визначається на умовах поставки FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010).

Відповідно до інвойса №bb106 від 09.11.2022, який містить посилання на контракт, спірний товар постачався продавцем позивачу на умовах поставки FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка.

Так, умови поставки FOB згідно з Incoterms 2010 передбачають те, що на продавця покладається обов`язок нести всі витрати, пов`язані зі спірним товаром, до моменту його переходу через поручні судна в призначеному порту відвантаження. На продавця також покладається обов`язок сплатити витрати, пов`язані з виконанням митних формальностей для експорту, включаючи сплату податків, мита та інших зборів, що підлягають сплаті при експорті спірного товару.

За приписами пунктів 5 та 6 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Суд зазначає, що законодавець у частині десятій статті 58 МК України чітко визначає умову, за якої до митної вартості товарів необхідно додавати витрати, понесені на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Такою умовою є невключення таких витрат до ціни товарів.

Судом досліджено надані позивачем відповідачу в силу приписів частини другої статті 53 та частини восьмої статті 55 МК України транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір транспортно-експедиторського обслуговування №01/04-21 від 04.01.2021, укладений між експедитором 1 та позивачем, коносамент №SHWS222110121B від 11.11.2022, рахунок на оплату №3343 від 14.12.2022, виставлений експедитором 1, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №3343 Ф від 14.12.2022, складений між експедитором 1 та позивачем, платіжну інструкцію №2292 від 15.12.2022, видану позивачем, лист №09.01.23/2 від 09.01.2023, виданий експедитором 1, договір №011222 від 01.12.2022, укладений між експедитором 2 та позивачем, автотранспортну накладну №1569/1 від 06.01.2023, рахунок-фактуру №СФ-0000027 від 09.01.2023, виставлений експедитором 2, платіжну інструкцію №2384 від 24.01.2023, видану позивачем, та довідку №2212031 від 09.01.2023, видану експедитором 2.

Зі змісту вказаних документів слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) із порту м. Шанхая, Китайська Народна Республіка, до порту м. Констанци, Румунія в розмірі 3 000,00 доларів США, а також поніс витрати в порту призначення, включаючи вантажно-розвантажувальні роботи, та здійснив перевезення товару (оплатив наземну доставку товару) з м. Констанци, Румунія, до місця ввезення на митну територію України в розмірі 56 950,48 грн ((22 599,39 грн + 30 132,53 грн + 42 185,54 грн) х 60%).

Розмір вказаних вище витрат, які позивач додатково сплатив та включив у силу пунктів 5 та 6 частини десятої статті 58 МК України до митної вартості товарів, склав 166 656,28 грн (3 000,00 доларів США х 36,5686 + 56 950,48 грн).

При цьому вказана в листі експедитора 2 №09.01.23/2 від 09.01.2023 сума фрахту в доларовому еквіваленті, на що посилається відповідачем в оскаржуваному рішенні, не спростовує розмір витрат позивача на перевезення спірного товару морським транспортом у 109 705,80 грн (3 000,00 доларів США х 36,5686), які було додатково включено позивачем при визначенні митної вартості спірного товару.

Рахунок-фактура №СФ-0000027 від 09.01.2023, виставлений експедитором 2, містить розмір погрузочно-розгрузочних робіт (ПРР) щодо контейнера №ZCSU7091569, у якому перевозився спірний товар та інший товар позивача, що неправильно було встановлено митним органом.

При цьому 60% таких витрат стосувалися саме навантажувальних робіт щодо спірного товару, що склали 13 559,64 грн., які були включені до митної вартості товару.

Щодо твердження відповідача про відсутність у коносаменті №SHWS222110121B від 11.11.2022 відміток перевізника та митного органу, суд першої інстанції вірно вказав, що вказаний документ містить відмітки морського перевізника.

Крім того, в матеріалах справи наявна міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №1569/1 від 06.01.2023, яка містить відмітки румунської митниці та Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Відтак, необґрунтованим зі сторони відповідача є наполягання про надання позивачем коносамента №SHWS222110121B від 11.11.2022 з відміткою прикордонної митниці, так як коносамент видається виключно на ту частину маршруту, на якій товар транспортується саме морським транспортом, а сам спірний товар позивача переміщувався через митний кордон України не морським, а автомобільним транспортом.

Суд першої інстанції вірно відхилив доводи відповідача, що наданий до митного оформлення інвойс №bb106 від 09.11.2022 містить посилання на коносамент №SHWS222110121B, адже таке відсутнє в інвойсі продавця.

Також вірно відхилив доводи відповідача про необхідність у наданні позивачем транспортних (перевізних) документів саме від безпосереднього перевізника, зазначеного в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) №1569/1 від 06.01.2023, так як відповідно до підпункту 2.2.1 пункту 2.2 договору №011222 від 01.12.2022, укладеного між експедитором 2 та позивачем, експедитор 2 має право укладати договори й інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов`язань за таким договором.

Відтак, правовідносини щодо організації перевезення спірного товару з порту м. Констанци, Україна до митної території України існували саме між експедитором 2 та позивачем, а не перевізником, зазначеним у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR), та позивачем, що спростовує доводи відповідача про необхідність надання позивачем транспортних (перевізних) документів від безпосереднього перевізника товару.

Більше того, вказаний підхід не є об`єктивним зі сторони митного органу, враховуючи те, що він не вимагав надання транспортних документів, виданих безпосередньо морським перевізником, а досліджував при митному оформленні подані позивачем документи, видані експедитором 1.

Слід звернути увагу відповідача, що всі його зауваження щодо поданих позивачем транспортних (перевізних) документів, яким судом було надано оцінку, не стали підставою для коригування відповідачем митної вартості товару №2 за митною декларацією ІМ40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023, що вказує на необ`єктивність відповідача при коригуванні іншої частини товару за цією ж митною декларацією, посилаючись на такі зауваження.

Відтак, надані позивачем відповідачу транспортні (перевізні) документи є достатніми для підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із транспортуванням спірного товару, його навантаженням та вивантаженням.

Судом досліджено надані позивачем відповідачу та суду контракт, додаткові угоди б/н від 01.09.2021 та б/н від 28.12.2021 до нього, інвойс №bb106 від 09.11.2022, платіжну інструкцію в іноземній валюті MUR 160 №JBKLN2RO73I1IT від 27.02.2023, видану позивачем на суму 18 546,40 доларів США, платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 160 №JBKLN2RO73I1IT від 27.02.2023, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 18 546,40 доларів США, платіжну інструкцію в іноземній валюті MUR 161 №JBKLN3DO75M03V від 13.03.2023, видану позивачем на суму 37 000,00 доларів США, платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 161 №JBKLN3DO75M03V від 13.03.2023, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 37000,00 доларів США, платіжну інструкцію в іноземній валюті MUR 165 №JBKLN4JO7B3UIN від 19.04.2023, видану позивачем на суму 10 000,00 доларів США, платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 165 №JBKLN4JO7B3UIN від 19.04.2023, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 10 000,00 доларів США, договір транспортно-експедиторського обслуговування №01/04-21 від 04.01.2021, укладений між експедитором 1 та позивачем, коносамент №SHWS222110121B від 11.11.2022, рахунок на оплату №3343 від 14.12.2022, виставлений експедитором 1, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №3343 Ф від 14.12.2022, складений між експедитором 1 та позивачем, платіжну інструкцію №2292 від 15.12.2022, видану позивачем, лист №09.01.23/2 від 09.01.2023, виданий експедитором 1, договір №011222 від 01.12.2022, укладений між експедитором 2 та позивачем, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR)№1569/1 від 06.01.2023, рахунок-фактуру №СФ-0000027 від 09.01.2023, виставлений експедитором 2, платіжну інструкцію №2384 від 24.01.2023, видану позивачем, та довідку №2212031 від 09.01.2023, видану експедитором 2, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка, а сама вартість товару в розмірі 65 546,40 доларів США з урахуванням перевезення товару морським транспортом (фрахту) із порту м. Шанхая, Китайська Народна Республіка, до порту м. Констанци, Румунія в розмірі 3 000,00 доларів США, а також понесених позивачем витрат у порту призначення, включаючи вантажно-розвантажувальні роботи, та перевезення товару автомобільним транспортом із м. Констанци, Румунія, до місця ввезення на митну територію України в розмірі 56 950,48 грн ((22 599,39 грн + 30 132,53 грн + 42 185,54 грн) х 60%) відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в митній декларації IM40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023 в розмірі 2 563 596,36 грн (65 546,40 доларів США х 36,5686 + 3 000,00 доларів США х 36,5686 + 56 950,48 грн).

Також, судом досліджені платіжна інструкція в іноземній валюті MUR 160 №JBKLN2RO73I1IT від 27.02.2023, видана позивачем на суму 18 546,40 доларів США, платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 160 №JBKLN2RO73I1IT від 27.02.2023, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 18 546,40 доларів США, платіжна інструкція в іноземній валюті MUR 161 №JBKLN3DO75M03V від 13.03.2023, видана позивачем на суму 37 000,00 доларів США, платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 161 №JBKLN3DO75M03V від 13.03.2023, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 37 000,00 доларів США, платіжна інструкція в іноземній валюті MUR 165 №JBKLN4JO7B3UIN від 19.04.2023, видана позивачем на суму 10 000,00 доларів США, платіжне доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 165 №JBKLN4JO7B3UIN від 19.04.2023, видане Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на суму 10 000,00 доларів США, зі змісту яких слідує, що спірний товар за інвойсом №bb106 від 09.11.2022 вартістю 65 546,40 доларів США є на 100% сплачений позивачем (18 546,40 доларів США + 37 000,00 доларів США + 10 000,00 доларів США).

Суд першої інстанції вірно відхилив доводи відповідача про ненадання позивачем до митного оформлення сертифіката про походження товару, адже матеріали справи містять копію сертифіката про походження товару №22C3206A3952/00023 від 14.12.2022, який було надано позивачем разом із митною декларацією IM40ЕА №23UA84U2 від 09.01.2023.

Також є необґрунтованим твердження відповідача про необхідність надання позивачем до митного оформлення перекладу копії митної декларації країни відправлення, адже така складена офіційною мовою Організації Об`єднаних Націй, тобто іноземною мовою міжнародного спілкування.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач не надав витребовувані відповідачем погодження цін між продавцем та позивачем, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, сертифікат якості, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу частини третьої статті 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Відповідач не витребовував у позивача при направленні свого запиту щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості спірного товару погодження цін між продавцями та позивачем, а в листі позивача №2004/23-01 від 20.04.2023 позивач повідомив відповідачу про відсутність у каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, та інших документів, витребуваних у запиті.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: контрактом, додатковими угодами б/н від 01.09.2021 та б/н від 28.12.2021 до нього, інвойсом №bb106 від 09.11.2022, платіжними інструкція в іноземній валюті MUR 160 №JBKLN2RO73I1IT від 27.02.2023, MUR 161 №JBKLN3DO75M03V від 13.03.2023 та MUR 165 №JBKLN4JO7B3UIN від 19.04.2023, виданими позивачем, платіжними доручення в іноземній валюті в форматі SWIFT-повідомлення MUR 160 №JBKLN2RO73I1IT від 27.02.2023, MUR 161 №JBKLN3DO75M03V від 13.03.2023 та MUR 165 №JBKLN4JO7B3UIN від 19.04.2023, виданими Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», договором транспортно-експедиторського обслуговування №01/04-21 від 04.01.2021, укладеним між експедитором 1 та позивачем, коносаментом №SHWS222110121B від 11.11.2022, рахунком на оплату №3343 від 14.12.2022, виставленим експедитором 1, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №3343 Ф від 14.12.2022, складеним між експедитором 1 та позивачем, платіжною інструкцією №2292 від 15.12.2022, виданою позивачем, листом №09.01.23/2 від 09.01.2023, виданим експедитором 1, договором №011222 від 01.12.2022, укладеним між експедитором 2 та позивачем, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №1569/1 від 06.01.2023, рахунком-фактурою №СФ-0000027 від 09.01.2023, виставленим експедитором 2, платіжною інструкцією №2384 від 24.01.2023, виданою позивачем, довідкою №2212031 від 09.01.2023, виданою експедитором 2, та не викликають у суду сумнів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості товару, заявленої позивачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення відповідача №UA100380/2023/000010/2 від 30.01.2023 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Київська митниця в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000010/2 від 30.01.2023 лише зазначила номери та дати митних декларацій, використаних нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості товару, при цьому відповідач усупереч вищезазначеним вимогам Правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Референтні товари, митна вартість яких була використана відповідачем при коригуванні митної вартості спірного товару позивача, за митними деклараціями ІМ40ДЕ №23UA22U5 від 05.01.2023 та №22UA29U8 від 25.11.2022 постачалися на митну територію України через Львівську та Волинську митниці як відокремлені підрозділи Державної митної служби України на умовах поставки CIF м. Гдиня, Республіка Польща, тобто на умовах поставки, які передбачають обов`язкове здійснення страхування товарів.

Спірний товар позивача постачався на митну територію України через Одеську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України на умовах поставки FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка, які не передбачають обов`язкового страхування товарів, яке, як було встановлено судом, не здійснювалося.

Отже, відповідач здійснив коригування митної вартості спірного товару без урахування відмінностей в умовах поставки, складових митної вартості, зокрема страхування товарів, та маршрутах поставки товарів (референтних та спірного).

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не конкретизовано жодним чином яка складова або які складові митної вартості не підтверджені позивачем, що свідчить про формальний підхід відповідача до аналізу наданих позивачем документів для підтвердження митної вартості товару та свідчить про протиправний характер прийнятого відповідачем рішення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова