Справа № 420/6573/25
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6573/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення та вручення мобілізаційного припису, мобілізаційного розпорядження ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати мобілізаційний припис, мобілізаційне розпорядження, вручені ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до військового квитка ОСОБА_1 відомості щодо вилучення мобілізаційного припису.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив строкову військову службу у Збройних силах України з 08.04.2021 року по 02.05.2024 року та є учасником бойових дій.

Указом Президента України №149/2024 від 07.03.2024 року відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" постановлено, що на виконання пункту 7-1 глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнити у квітні - травні 2024 року в запас зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, інших утворених відповідно до законів України військових формувань військовослужбовців строкової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною першою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", закінчився під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №127 від 02.05.2024 року позивача, солдата строкової служби, оператора відділення протитанкових керованих ракет 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , відповідно до Указу Президента України від 07.03.2024 року №149/2024, звільнено з 02.05.2024 року з військової служби і виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, як такого, що вислужив строки військової служби, встановлені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та направлено на облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання вимог діючого законодавства та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №127 від 02.05.2024 року, позивач у встановлений законодавством строк, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановлення на військовий облік, де посадова особа відповідача забрала військовий квиток позивача та повідомила, що за військовим квитком потрібно буде приїхати за декілька днів, оскільки постановка на військовий облік потребує додаткового часу з боку посадових осіб відповідача. На виконання вищевказаної вказівки, не маючи сумнівів у добросовісності дій посадових осіб відповідача, позивач залишив свій військовий квиток у ІНФОРМАЦІЯ_3 для внесення відомостей щодо взяття на військовий облік. На наступний день позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання військового квитка з відміткою про перебування на військовому обліку. Не маючи сумнівів у добросовісних діях посадових осіб відповідача відповідно до законодавства України та виконання їх посадових обов`язків щодо заповнення військово-облікових документів, позивач не перевіряв записи, наявні у військовому квитку, не користувався військовим квитком.

Позивав вказує, що при офіційному оформленні на роботу в січні 2025 року, під час перевірки військового квитка, начальником відділу кадрів було виявлено у військовому квитку на стор. 19 запис щодо вручення мобілізаційного припису та мобілізаційного розпорядження від 04.05.2024 року.

Вважаючи дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення та вручення мобілізаційного припису, мобілізаційного розпорядження незаконними, а мобілізаційний припис та мобілізаційне розпорядження такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

У своїх доводах щодо протиправності оскаржуваних дій відповідача, позивач зазначає, що Законом України «Про внесення зміни до глави XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 23.02.2024 року № 3600-IX Главу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» доповнено пунктом 7-1 відповідно до якого установлено, що під час проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX, та дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, військовослужбовці строкової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною першою статті 23 цього Закону, закінчився під час дії воєнного стану та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 цього Закону, як виняток з положень частини дев`ятої статті 23 цього Закону звільняються з військової служби в запас у строки, визначені Указом Президента України. Такі особи не можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців з дня звільнення з військової служби в запас, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу».

З огляду на наведене, позивач вважає, що з 02.05.2024 року (з дня після звільнення з військової служби) є таким, що не може бути призваний на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців, а отже вчинення відповідачем дій щодо призову позивача на військову службу, а саме винесення та вручення мобілізаційного припису, мобілізаційного розпорядження є протиправними.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем всупереч приписів, діючого законодавства не проведено позивачу медичного огляду та не визначено ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану.

Ухвалою суду від 10.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

До Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 18.03.2025 року Одеський окружний адміністративний суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду, відкрив провадження у справі № 420/6573/25 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

28.03.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до абзацу одинадцятого пункту 9 Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" 7-1 під час проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX, та дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, військовослужбовці базової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною першою статті 23 цього Закону, закінчився під час дії воєнного стану та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 цього Закону, як виняток з положень частини дев`ятої статті 23 цього Закону звільняються з військової служби в запас у строки, визначені Указом Президента України. Такі особи не можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців з дня звільнення з військової служби в запас, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги неаргументованими та безпідставними.

07.04.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем зазначено, що відповідач, зазначивши вказану норму закону, відповідно до якої позивач після звільнення зі строкової військової служби, не висловивши бажання продовжувати військову службу, не підлягав призову на військову службу протягом року з дня демобілізації, фактично визнав протиправність своїх дій щодо винесення та вручення мобілізаційного припису, мобілізаційного розпорядження ОСОБА_1 . Вказане, на думку позивача, свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з підстав викладених у позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходив строкову військову службу у Збройних силах України з 08.04.2021 року по 02.05.2024 року, що підтверджується відомостями із військового квитка позивача серії НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №127 від 02.05.2024 року, солдата строкової служби ОСОБА_1 , оператора відділення протитанкових керованих ракет 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , як такого, що вислужив строки військової служби, встановлені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до Указу Президента України від 07.03.2024 року №149/2024, звільнено з 02.05.2024 року з військової служби у запас і виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, та направлено на облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також вказаним наказом позивача зараховано в оперативний резерв 1 черги на посаду оператора відділення протитанкових керованих ракет 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

На сторінці 9 військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , в розділі 18. «Висновок командира в/ч про використання у воєнний час (за якими ВОС, посадою особливими ознаками служби, на якому озброєнні тощо)», наявний запис про зарахування в ОР (оперативний резерв) - 1, ВОС (військово-облікова спеціальність) - 139543А.

Згідно даних військового квитка позивача, останнього 04.05.2024 року взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 (відмітка на сторінці 22) та вручено мобілізаційне розпорядження, про що проставлена відмітка «Мобприпис вручено 04.05.2024», яка міститься на сторінці 19 військового квитка в розділу V «Відмітки про видачу та вилучення мобілізаційних розпоряджень» в графі «Видано».

З мобілізаційного розпорядження вбачається, що солдат ОСОБА_1 зарахований до команди НОМЕР_3 та зобов`язаний з`явитися негайно за викликом (повісткою та телефоном) за адресою : АДРЕСА_1 .

Позивачу було вручено повістку № 06/681 від 04.05.2024 року за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої ОСОБА_1 належить з`явитися для відправки до військової частини НОМЕР_4 для проходження військової служби за мобілізацією, до ІНФОРМАЦІЯ_5 та наказано прибути 04.05.2025 року о 09-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення та вручення мобілізаційного припису, мобілізаційного розпорядження, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Згідно з частинами першою, третьої статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).

Як встановлено судом, позивач - ОСОБА_1 з 08.04.2021 року проходив строкову військову службу у Збройних силах України.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону №2232-ХІІ (в редакції чинній на момент призову позивача) строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються:

для солдатів і матросів, сержантів і старшин, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, - до 18 місяців;

для осіб, які на час призову на строкову військову службу мають ступінь вищої освіти магістра, - до 12 місяців.

Пунктом а частини 2 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці строкової військової служби звільняються із служби у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби - у строки, визначені Указом Президента України.

Указом Президента України №687/2021 від 29.12.2021 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2022 році» передбачалось звільнення в запас зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, інших утворених відповідно до законів України військових формувань інших військовослужбовців строкової служби, які вислужили встановлені строки строкової військової служби у квітні червні 2022 року; у жовтні грудні 2022 року.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. У подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений та триває на момент розгляду цієї справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з п. 1 частиною 9 статті 23 Закону №2232-ХІІ під час дії особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба продовжується понад встановлені строки:

на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктами "б", "в", "г" частини другої, пунктами "б", "в", "г", "ґ", "д", "е" частини третьої статті 26 цього Закону;

до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України;

на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктами "б", "в", "г" частини другої, пунктами "б", "в", "г", "ґ", "д", "е" частини третьої статті 26 цього Закону.

Таким чином, строк військової служби позивача який, встановлений частиною першою статті 23 цього Закону, закінчився під час дії воєнного стану та військова службу останнього було продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 цього Закону.

Законом Україну «Про внесення зміни до глави XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 23.02.2024 року № 3600-ІХ Главу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» доповнено пунктом 7-1 такого змісту:

« 7-1. Установити, що під час проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законові України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ, та дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, військовослужбовці строкової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною першою статті 23 цього Закону, закінчився під час дії воєнного стану та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 цього Закону, як виняток з положень частини дев`ятої статті 23 цього Закону звільняються з військової служби в запас у строки, визначені Указом Президента України. Такі особи не можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців з дня звільнення з військової служби в запас, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу».

Указом Президента України №149/2024 від 07.03.2024 року відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" постановлено, що на виконання пункту 7-1 глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнити у квітні - травні 2024 року в запас зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, інших утворених відповідно до законів України військових формувань військовослужбовців строкової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною першою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", закінчився під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №127 від 02.05.2024 року, солдата строкової служби ОСОБА_1 , оператора відділення протитанкових керованих ракет 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , як такого, що вислужив строки військової служби, встановлені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до Указу Президента України від 07.03.2024 року №149/2024, звільнено з 02.05.2024 року з військової служби у запас і виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, та направлено на облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також вказаним наказом позивача зараховано в оперативний резерв 1 черги на посаду оператора відділення протитанкових керованих ракет 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до частини 11 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній на дату звільнення позивача з військової служби) особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач після звільнення з військової служби прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до даних військового квитка позивача, останнього 04.05.2024 року взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 (відмітка на сторінці 22), вручено мобілізаційне розпорядження, про що проставлена відмітка «Мобприпис вручено 04.05.2024», яка міститься на сторінці 19 військового квитка в розділу V «Відмітки про видачу та вилучення мобілізаційних розпоряджень» в графі «Видано».

З мобілізаційного розпорядження вбачається, що солдат ОСОБА_1 зарахований до команди НОМЕР_3 та зобов`язаний з`явитися негайно за викликом (повісткою та телефоном) за адресою : АДРЕСА_1 .

На думку позивача, винесення та вручення ІНФОРМАЦІЯ_3 мобілізаційного припису, мобілізаційного розпорядження є протиправним, оскільки він з 02.05.2024 року (з дня після звільнення з військової служби) є таким, що не може бути призваний на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців відповідно до пунктом 7-1 Главу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд зазначає наступне.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закону №3543-XII).

Відповідно до статті 1 цього Закону мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону № 3543-XII, зміст мобілізаційної підготовки, окрім іншого, становить: підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

В частині 9 статті 1 Закону № 2232-XII, окрім іншого, визначено таке поняття: резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону № 2232-XII, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у визначеному цим Законом порядку для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань призиваються громадяни України, які уклали контракти про проходження служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву.

В частині 1 статті 26-2 Закону № 2232-XII визначено, що в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Згідно частин 1-4 статті 39-1 Закону № 2232-XII для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України за поданням Головнокомандувача Збройних Сил України може бути прийнято рішення про призов громадян України, зарахованих до військового оперативного резерву, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Завдання, обсяги, строки та порядок проведення призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначаються Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України в рішенні про його проведення.

Призов громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та їх оповіщення здійснюються командирами військових частин - стосовно громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом та/або зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву, та керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - стосовно громадян України, які після їх звільнення з військової служби зараховані до військового оперативного резерву.

Резервісти зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях).

Частиною 11 статті 39-1 Закону № 2232-XII встановлено, що порядок проведення призову громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначається цим Законом. Особливості призову громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період встановлює Генеральний штаб Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 3 загальної частини Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України №618/2012 від 29.10.2012 року зі змінами (далі Положення №618/2012), громадяни проходять службу у військовому резерві в добровільному порядку, а в особливий період особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві, - в обов`язковому порядку.

Відповідно до пункту 120-1 Положення №618/2012 під час особливого періоду військовослужбовці, які були звільнені із строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву першої черги.

Згідно пункту 120-2 Положення №618/2012 призов резервістів, які уклали контракт або зараховані до військового оперативного резерву, на військову службу здійснюється у випадках та порядку, визначених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

В пункті 120-4 Положення №618/2012 встановлено, що під час особливого періоду особи, звільнені з військової служби, зараховуються до військового оперативного резерву наказами командирів (начальників) військових частин (установ). У наказі вказуються посада, на яку призначений резервіст, та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у якому він буде перебувати на військовому обліку. Зазначений наказ доводиться до резервіста під особистий підпис у день звільнення.

Дані про зарахування військовослужбовця до військового оперативного резерву заносяться до його військово-облікових документів.

Відповідно до 120Положення №618/2012 резервіст військового оперативного резерву зобов`язаний:

ознайомитися з наказом командира (начальника) військової частини (установи) про зарахування до військового оперативного резерву під особистий підпис;

прибути у п`ятиденний строк після звільнення в запас до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання для взяття на військовий облік;

під час вибуття з військової частини (установи) та під час взяття на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки уточнити порядок своїх дій на випадок призову на військову службу;

зберігати після звільнення і до кінця особливого періоду військову форму одягу, якою він був забезпечений Міністерством оборони України, та в разі призову на військову службу мати її із собою під час прибуття до військової частини (установи);

у разі зміни місця проживання, порядку оповіщення, сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання, освіти, місця роботи, посади або номера телефону повідомити про це відповідному командиру (начальнику) військової частини (установи) та керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки в семиденний строк;

з`явитися у разі оповіщення командиром (начальником) військової частини (установи) або керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки про його призов на військову службу до військової частини або на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманій повістці (повідомленні).

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пункту 7 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

В пункті 8 Положення № 154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, окрім іншого, є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Пункт 9 Положення № 154 визначає, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, окрім іншого:

- ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Як вже було зазначено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №127 від 02.05.2024 року, позивача було звільнено з 02.05.2024 року з військової служби у запас, направлено на облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 та зараховано в оперативний резерв 1 черги на посаду оператора відділення протитанкових керованих ракет 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

На сторінці 9 військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , в розділі 18. «Висновок командира в/ч про використання у воєнний час (за якими ВОС, посадою особливими ознаками служби, на якому озброєнні тощо)», проставлено запис про зарахування в ОР (оперативний резерв) - 1, ВОС (військово-облікова спеціальність) - 139543А.

Жодних доказів того, що позивач за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я не може бути зарахований до оперативного резерву, а також доказів оскарження вказаного вище наказу, матеріали справи не містять.

Таким чином, позивача, який був зарахований в оперативний резерв 1 черги, мобілізаційним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 , лише оповіщено про обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 негайно за викликом (повісткою або телефоном).

Доказів того, що відповідачем вчинено (вчиняються) дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців з дня його звільнення з військової служби в запас, матеріали справи не містять.

Разом з тим, з врученої позивачу повістки № 06/681 від 04.05.2024 року, вбачається, що позивачу належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки до військової частини НОМЕР_4 для проходження військової служби за мобілізацією, та наказано прибути 04.05.2025 року о 09-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , тобто після спливу дванадцяти місяців з дня його звільнення з військової служби в запас.

З огляду на вищевикладені приписи законодавства та встановлені фактичні обставини справи, суд не вбачає протиправності в діях ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення та вручення мобілізаційного припису, мобілізаційного розпорядження ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення та вручення мобілізаційного припису, мобілізаційного розпорядження ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування мобілізаційного припису, мобілізаційного розпорядження, вручені ОСОБА_1 ; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до військового квитка ОСОБА_1 відомості щодо вилучення мобілізаційного припису - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.04.2025 року.

Суддя Г. В. Лебедєва