Справа № 160/23716/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23716/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року (суддя Озерянська Світлана Іванівна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточних позовних вимог: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області № 03 від 25.06.2024 про відмову в призначені пенсії; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах періоди роботи з 13.03.1987 по 12.06.1987 в Синельниківській госпрозрахунковій ділянці Кременчуцьке управління «Ремстроймонтаж», з 20.06.1989 по 01.03.1991 в Синельниківській госпрозрахунковій ділянці Кременчуцьке управління «Ремстроймонтаж», з 16.05.1991 по 01.04.2007 в Синельниківському філіалі «Коксохімтепломонтаж» державної спеціалізованої фірми «Тепломонтаж», з 02.04.2007 по 05.05.2009 в ТОВ «Спецмонтажтеплострой», з 08.10.2020 по 30.12.2020 в ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 03 від 25.06.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.03.1987 по 12.06.1987, з 20.06.1989 по 01.03.1991, з 16.05.1991 по 30.07.1998, з 01.01.1999 по 31.01.1999, з 01.11.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2009 по 28.02.2009 та до пільгового стажу за списком № 2 період роботи з 08.10.2020 по 30.12.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.06.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням зарахованих до страхового та пільгового стажу періодів роботи. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, в апеляційній скарзі просить позовні вимоги задовольнити, зарахувавши ОСОБА_1 періоди роботи 13.03.1987 по 12.06.1987, 20.06.1989 по 01.03.1991, з 16.05.1991 по 01.04.2007, з 02.04.2007 по 05.05.2009 та з 11.05.2011 по 29.01.2014 до страхового стажу та до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 17.06.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, яким прийнято рішення № 03 від 25.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У названому рішенні зазначено:

Страховий стаж становить 23 роки 10 місяців 14 днів.

Пільговий стаж особи за Списком № 2 становить 9 років 2 місяці 19 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 13.03.1987, оскільки на титульній сторінці дописано дату народження і не завірено належним чином.

До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано:

- відповідно до пільгової довідки № 12/72 від 12.06.2024 періоди роботи з 08.10.2020 по 30.12.2020, оскільки відсутня атестація робочих місць за умовами праці;

- відповідно до пільгової довідки № 12/72 від 12.06.2024 періоди роботи з 01.02.2021 по 01.02.2021, оскільки особа перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, а з 01.03.2022 по 30.03.2022, з 01.04.2022 по 20.04.2022, з 01.12.2022 по 16.12.2022, з 01.05.2023 по 04.05.2023, з 01.08.2023 по 01.08.2023, з 01.10.2023 по 01.10.2023, з 01.11.2023 по 01.11.2023, оскільки підприємство не працювало, інші документи, передбачені пунктом 3 Порядку № 637, відсутні.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу зараховано усі періоди трудової діяльності, а саме з 01.08.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 31.10.1999, з 01.12.1999 по 31.12.2008, з 01.03.2009 по 05.05.2009, з 18.05.2009 по 04.05.2011, з 11.05.2011 по 29.01.2014, з 08.08.2014 по 31.03.2024.

Вважаючи протиправним таке рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 13.03.1987 повністю підтверджується його робота, записи виконані відповідно вимог Інструкції та мають всі необхідні реквізити: дати записів, номери та дати наказів, печатки та підписи посадових осіб. При цьому суд зазначив, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії. Суд встановив, що відповідно до форми РС-право позивачу не було враховано до страхового стажу періоди роботи з 13.03.1987 по 12.06.1987, з 20.06.1989 по 01.03.1991, з 16.05.1991 по 30.07.1998, з 01.01.1999 по 31.01.1999, з 01.11.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2009 по 28.02.2009. Отже Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно не зарахувало періоди роботи з 13.03.1987 по 12.06.1987, з 20.06.1989 по 01.03.1991, з 16.05.1991 по 30.07.1998, з 01.01.1999 по 31.01.1999, 01.11.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2009 по 28.02.2009 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 13.03.1987, а тому такі періоди підлягають обов`язковому зарахуванню до страхового стажу позивача. При цьому відсутні підстави для зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача, оскільки відсутні жодні докази того, що позивач працював в наведені періоди за посадою і на умовах, передбачених списком № 2.

Надаючи оцінку правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу, що зі спірного рішення ПФУ вбачається, що позивачу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 13.03.1987, оскільки на титульній сторінці дописано дату народження і не завірено належним чином.

Суд апеляційної інстанції встановив, що трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 13.03.1987 має записи роботи у період з 13.03.1987 по 08.10.2020, у тому числі ті, які є спірними в цій справі.

Окремі періоди роботи позивача, які внесені до трудової книжки НОМЕР_1 від 13.03.1987, зараховані відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, а саме з 01.08.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 31.10.1999, з 01.12.1999 по 31.12.2008, з 01.03.2009 по 05.05.2009, з 18.05.2009 по 04.05.2011, з 11.05.2011 по 29.01.2014, з 08.08.2014 по 31.03.2024.

Спірним у цій справі є саме періоди роботи позивача з 13.03.1987 по 12.06.1987, 20.06.1989 по 01.03.1991, з 16.05.1991 по 01.04.2007, з 02.04.2007 по 05.05.2009.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пункт 2.12 Інструкції № 162 передбачав, що зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані.

Надалі порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Згідно з підпунктами 2.11- 2.13 Інструкція № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Судом встановлено, що на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 від 13.03.1987 наявний запис «дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 », правильність такого запису підтверджена паспортом позивача, копія якого містить в матеріалах справи.

При цьому відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні норми містяться й у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301, якою передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином законодавцем покладено обов`язок правильного ведення трудової книжки на адміністрацію підприємства, у зв`язку з чим недотримання відповідного порядку останньою не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до її страхового (пільгового) стажу.

Отже відповідачем протиправно не взято до уваги трудову книжку НОМЕР_1 від 13.03.1987 та не перевірено її записи щодо періодів роботи позивача.

Поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що спірні періоди роботи, які позивач просить зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу роботи, не були враховані відповідачем при призначенні пенсії в цілому. Питання щодо можливості їх зарахування до страхового та пільгового стажу за списком № 2 відповідачем не вирішувалось внаслідок не прийняття як належного документу трудової книжки НОМЕР_1 .

Натомість суд не може підміняти пенсійний орган та перебирати на себе владні управлінські функції цього органу, вирішуючи питання, без прийняття попередньо відповідного рішення відповідачем, щодо можливості зарахування певних періодів роботи позивач, зазначених у трудовій книжці, до страхового та пільгового стажу позивача.

Водночас в межах цієї справи можливо перевірити правомірність дій відповідача в частині не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 08.10.2020 по 30.12.2020, адже пенсійним органом цей період не зарахований через відсутність атестації робочих місць за умовами праці.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце якої підлягає атестації відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення такої атестації.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а дійшла правового висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у справі). Таким чином, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до довідки від 12.06.2024 № 12, виданою ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», ОСОБА_1 працює повний робочий день на ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» працівником, зайнятим ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва слюсарем-ремонтником (цех сервісного ремонту устаткування) з 08.10.2020 по 31.05.2024, що передбачено Списком № 2 розділу ІІІ «Чорна металургія» підрозділу 6, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 року № 479.

Отже довідка містить повну інформацію, яка дає можливість встановити характер роботи та умови праці (повний робочий день), з якими закон пов`язує право на зарахування цього періоду до пільгового стажу за списком № 2.

Відтак відмова УПФУ в зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів роботи з 08.10.2020 по 30.12.2020 є протиправною.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 03 від 25.06.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 17.06.2024 з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з 24 квітня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 24 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров