Справа № 160/32529/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32529/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року (суддя В.В. Горбалінський) у справі № 160/32529/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №12 від 16.10.2024 року про відмову у задоволенні заяви позивача в перерахунку пенсії за віком від 16.10.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії за віком від 16.10.2024 року, зарахувавши до стажу період роботи з 15.04.1992 року по 21.02.1996 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на перерахунок пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено.

Судом першої інстанції зазначено, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та цей запис є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

Суд вказав, що доводи пенсійного органу щодо неможливості зарахування позивачу до

страхового стажу періодів роботи з 15.04.1992 по 21.02.1996 є безпідставними.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №12 від 16.10.2024 року про відмову у задоволенні заяви позивача в перерахунку пенсії за віком від 16.10.2024 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказує, що позивачу правомірно не зараховано до страхового стажу період роботи з 15.04.1992 по 21.02.1996, адже у трудовій книжці після звільнення стоїть печатка з нечітким відбитком, внаслідок чого неможливо визначити назву підприємства. Разом з тим, надана позивачем довідка від 10.10.2024 не може бути врахована пенсійним органом, адже вона завірена печатками підприємства з непідконтрольної Україні території. Також, скаржник звертає увагу, що спірне рішення щодо позивача ним не приймалось, а отже ним не порушено права та інтереси позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області також подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вказує, що позивачем надано довідку від 10.10.2024 року, однак АТ «Інститут ЮЖНИИГИПРОГАЗ» зареєстрований на непідконтрольній українській владі території та не здійснив перереєстрацію юридичної адреси, а отже в пенсійного органу відсутня можливість врахувати позивачу довідку від 10.10.2024 при здійснення розрахунку стажу та розміру пенсії. Зазначає, що пенсійний орган не може перевірити законність видачі спірної довідки про стаж від 10.10.2024, а отже спірне рішення про відмову у перерахунку пенсії є правомірним.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що з 12.03.2023 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Позивач звернувся із заявою від 02.09.2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обчислення його пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.10.2024 року за №53641-38482/Б-01/8-0400/24 повідомлено позивача, що до його трудового стажу не зараховано період роботи з 15.04.1992 по 21.02.1996, оскільки після звільнення стоїть печатка з нечітким відбитком.

16.10.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив зарахувати до його трудового стажу період роботи з 15.04.1992 по 21.02.1996.

Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №12 від 16.10.2024 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком.

У спірному рішенні зазначено, що управлінням розглянуті матеріали пенсійної справи, а саме довідка про прийняття на роботу №02-02/18-130 від 10.10.2024 року, яку не можливо взяти до уваги, у зв`язку з тим, що вона видана та завірена печатками підприємства з непідконтрольної України території, а тому не створює правових наслідків.

Вважаючи рішення пенсійного органу від 16.10.2024 року №12 протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Матеріалами справи підтверджено, що період роботи з 15.04.1992 по 21.02.1996 до страхового стажу позивача не зараховано.

Разом з тим, апеляційний суд зі змісту матеріалів справи встановив, що трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить відомості та підтверджує періоди роботи позивача з 15.04.1992 по 21.02.1996.

Колегія суддів звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Таких чином, апеляційний суд зазначає, що пенсійний орган протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 15.04.1992 по 21.02.1996. Натомість, зворотні доводи скаржників про правомірність такого незарахування свого підтвердження не знайшли.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №12 від 16.10.2024 року, а також зобов`язання пенсійного органу зарахувати позивачу до страхового стажу період трудової діяльності з 15.04.1992 по 21.02.1996 і повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії за віком від 16.10.2024 року та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

Водночас, апеляційний суд враховує, що на виконання норм Закону №1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В спірному випадку заява позивача розглянута згідно положень Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та саме цим органом прийнято спірне рішення.

Отже, Головне управління управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у цьому спорі є належним відповідачем.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії, адже відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вчинити дії.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області слід залишити без задоволення.

Відповідно до приписів ст.317 КАС України підлягають зміні абзаци 3 та 4 резолютивної частини рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі № 160/32529/24 змінити, виклавши абзаци 3 та 4 резолютивної частини цього рішення у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період трудової діяльності з 15.04.1992 по 21.02.1996.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком від 16.10.2024 року та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі № 160/32529/24 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 25.04.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк