Справа № 520/2654/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Лук`яненко М.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 р. Справа № 520/2654/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/2654/25

за позовом Нечитайло Наталії Володимирівни в інтересах ОСОБА_2

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування наказів зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) через свого представника Шайхлісламову Я.В. звернулась до Харківського окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд:

1. визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2022 (по стройовій частині) №62, яким припинено всі види виплат грошового забезпечення капітану ОСОБА_2 на час відсутності на службі без поважних причин;

2. визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2022 (по стройовій частині) №363 про увільнення від займаної посади та зарахування у розпорядження Командувача сил логістики Збройних сил України;

3. визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2024 (з основної діяльності) № 76 про результати службового розслідування, згідно яким капітан ОСОБА_2 був визнаний як особа, яка самовільно залишила військову частину або місце служби;

4. зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 призначити службове розслідування за фактом перебування у полоні капітана ОСОБА_2 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 позовну заяву повернуто позивачці.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачка, через свого представника Шайхлісламову Я.В., подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені у пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не наділена адміністративно процесуальною дієздатністю, визначеною ч. 2 ст. 43 КАС України.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 подано її представником Шайхлісламовою Я.В., на підтвердження повноважень якої подано ордер, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги, яким уповноважено Шайхлісламову Я.В. здійснювати представництво позивачки, зокрема, в Харківському окружному адміністративному суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 1 ст.55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

За приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Колегія суддів зазначає, що ч.2 ст. 43 КАС України визначає здатність здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, зокрема, фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними у спорах з приводу публічно-правових відносин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою, яка досягла повноліття, в судовому порядку не визнана судом недієздатною з приводу публічно-правових відносин (в матеріалах справи відсутні такі відомості), ОСОБА_1 визначила себе позивачкою та звернулась до суду через представника, який діяв відповідно до ордеру, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги ОСОБА_1 .

Однак, суд першої інстанції не звернув ували на вказані вище обставини та дійшов помилкового висновку, що позивачка не має адміністративно процесуальної дієздатності відповідно до ч. 2 ст. 43 КАС України.

Також, суд першої інстанції не з`ясував обставин того, чи є Нечитайло Н.В. особою, що може представляти інтереси ОСОБА_2 , звертатись в його інтересах до суду з позовною заявою та чи могла ОСОБА_1 підписувати дану позовну заяву.

Судовою колегією враховується, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Із змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

У рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, дають підстави для висновку, що передчасно постановлена оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються в якості належних.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За змістом частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких умов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, не дотримався норм процесуального права, що призвели до передчасного висновку про повернення позовної заяви з підстав визначених п.3 ч.4 ст.169 КАС, відповідно доводи апелянта про порушення судом першої інстанції процесуальних норм права є обґрунтованими, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 по справі № 520/2654/25 скасувати.

Справу №520/2654/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло