Справа № 620/1/25
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року Чернігів Справа № 620/1/25

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представника позивача Бучак Н.М., представника відповідача Полегешко Л.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 №12802/ж10/25-01-24-05, податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 № 12803/ж10/25-01-24-05, податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 №12804/ж10/25-01-24-05, податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 №12805/ж10/25-01-24-05, податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 № 12809/ж10/25-01-24-05.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки у позивача наявні всі документи, необхідні при закупівлі, оплаті, видачі, списанні та отриманні на автозаправних станціях палива дизельного та газу скрапленого, та які витрачались позивачем для ведення господарської діяльності, тому ці витрати включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця відповідно до пп. 177.4.2 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивачем порушення пункту 63.3 статті 63 Кодексу та Порядку №1588 не подано повідомлення про об`єкти оподаткування (за формою №20-ОПП) за транспортні засоби, які використовуються в підприємницькій діяльності (відповідно до договорів оренди в кількості 16 штук). Також вказує на те, що перевіркою не підтверджено понесені витрати при здійсненні підприємницької діяльності на придбання палива у ТОВ «Оріон» та ТОВ ВТФ «ДАЙНА», заниження суми чистого оподатковуваного доходу, заниження обсягів постачання, заниження суми позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, не реєстрації податкових накладних.

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій вказав, що їм надано всі документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій і документи, що підтверджують законність віднесення пального на витрати, що понесені під час господарської діяльності.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 20.01.2025 було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову; ухвалою суду від 06.02.2025 було задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, 18.12.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис № 7000361 про реєстрацію припинення підприємницької діяльності за власним рішенням (т. 13 а.с. 100-103).

Відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2018 по 18.12.2019, за результатами якої складено акт від 11.07.2024 № 9629/Ж5/25-01-24-05/ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 16-49).

Згідно висновків, викладених в акті, під час перевірки було встановлено порушення, зокрема:

- пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України та Порядку обліку платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, не подано повідомлення про об`єкти оподаткування (за формою № 20-ОПП) за 16 об`єктів;

- пункту 177.1, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України було занижено суму чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 1140228,12 грн., в тому числі за 2018 рік в сумі 1433978,08 грн. та за 2019 рік в сумі 451554,24 грн.

Усього донараховано податку на доходи фізичних осіб за актом перевірки - 339395,81 грн., в тому числі за 2018 рік 258116,05 грн, за 2019 рік - 81279,76 грн;

- підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та підпункту 2 пункту 5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом МФУ від 20.04.2015 № 449 було занижено суму нарахованого єдиного внеску за 2018 рік на 131957,9 грн, за 2019 рік па 95172,36 грн;

Донараховано єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу в розмірі 227130,29 грн., в т. ч. за 2018 рік на 131957,9 грн, за 2019 рік на 95172,36 грн;

- пункту 11 розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, а саме: ПП-ФО ОСОБА_1 ліквідаційний звіт за 2019 рік подано з порушення встановленого терміну;

- підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755 за нижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету на 28282,99 грн в тому числі за 2018 рік 21509,67 грн за 2019 рік 6773,32 грн.

Усього донараховано військового збору за актом перевірки 28282,99 грн., в тому числі за 2018 рік 21509,67 грн. за 2019 рік 6773,32 грн.

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, а саме ПП-ФО ОСОБА_1 не нарахував податкові зобов`язання на загальну суму 345255 грн, в тому числі за 2018 рік на 8945 грн та за 2019 рік на 336310 грн;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, а саме ПП-ФО ОСОБА_2 занижено суму позитивного значення різниці між сумою податкового зо бов`язання та сумою податкового кредиту, яке сплачується до державного бюджету за перевіряємий період на загальну суму 345255 грн, в тому числі за 2018 рік на 8945 грн та за 2019 рік на 336310 грн.

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме ПП-ФО ОСОБА_1 не зареєстрував податкові накладні з податку на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 337033,00 грн, в тому числі за 2018 рік на 723 грн та за 2019 рік на 336310.

На підставі акту перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення:

- від 16.08.2024 № 12802/ж10/25-01-24-05, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 424244,76 грн (за податковим зобов`язанням на суму 339395,81 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 84848,95 грн) (т. 1 а.с. 59-60);

- від 16.08.2024 № 12803/ж10/25-01-24-05, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 35353,74 грн (за податковим зобов`язанням на суму 28282,99 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 7070,75 грн) (т. 1 а.с. 61-62);

- від 16.08.2024 № 12804/ж10/25-01-24-05, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 431568,75 грн (за податковим зобов`язанням на суму 345255,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 86313,75 грн) (т. 1 а.с. 63-64);

- від 16.08.2024 № 12805/ж10/25-01-24-05, яким застосовано штраф в розмірі 1167,50 грн та 3400,00 грн (т. 1 а.с. 65-66);

- від 16.08.2024 № 12809/ж10/25-01-24-05, яким застосовано штрафні фінансові санкції на суму 5440,00 грн (т. 1 а.с. 67-68).

Позивачем було подано скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення, однак рішенням про результати розгляду скарги від 11.11.2024 № 33735/6/99-00-06-01-03-06 скаргу було залишено без задоволення, податкові повідомлення-рішення без змін (т. 1 а.с. 50-57).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Податковий кодекс України (далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно положень пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

В контексті заявленого спору судом враховується, що відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.

При цьому, в пункті 22.1 статті 22 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Для здійснення податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (із змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1588, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до пункту 8.1. Порядку № 1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно пункту 8.2. Порядку № 1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

В силу пункту 8.4. Порядку № 1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У відповідності до пункту 8.5. Порядку № 1588 у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни.

Відповідно до пункту 8.7. Порядку № 1588 рекомендований довідник типів об`єктів оподаткування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Центрального контролюючого органу та розміщується на інформаційних стендах у контролюючих органах.

Отже, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Вказаний обов`язок передбачено також у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування.

Тобто, відповідно до наведених вище норм Порядку № 1588 платник податків зобов`язаний подавати повідомлення за формою № 20-ОПП, зокрема, про об`єкти оподаткування або об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, в тому числі й орендованих транспортних засобів.

На переконання суду, повідомлення за формою № 20-ОПП повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи-підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми № 20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Відтак, позивач мав обов`язок подати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

Як було встановлено судом, під час проведення перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України та Порядку обліку платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, не подано повідомлення про об`єкти оподаткування (за формою № 20-ОПП) за 16 об`єктів (орендованих транспортних засобів).

Таким чином, суд робить висновок, що позивач як платник податків мав проявити належну податкову дисципліну та здійснити дії щодо подання повідомлення за формою № 20-ОПП, однак такі дії вчинено не було, що підтверджується результатами проведеної перевірки контролюючого органу.

Нормами пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 16.08.2024 № 12809/ж10/25-01-24-05, яким до позивача було застосовано штрафні фінансові санкції на суму 5440,00 грн (340,00 грн за 16 об`єктів) (т. 1 а.с. 67-68).

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вимога щодо подання повідомлення за формою № 20-ОПП на орендовані об`єкти оподаткування була встановлена після внесення змін до Порядку № 1588, 24.06.2022, оскільки внесення зазначених змін не впливає на обов`язок платника податків, передбачений пунктом 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996) зобов`язання це заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди. Кредиторською заборгованістю підприємства визнається сума його боргу перед іншими особами, які стосовно цього підприємства є кредиторами. Кредитори - це особи, яким підприємство заборгувало кошти, їхні еквіваленти, активи, а також роботи чи послуги. Кредиторська заборгованість - це один з видів зобов`язань підприємства.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Відповідно до пунктів 5, 6 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за № 27/4248, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 Податкового кодексу України).

Згідно пунктів 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до підпунктів 177.4.1 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на вказані норми права підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, не підтверджених відповідними первинними документами.

З наведених законодавчих положень випливає, що формування платником податку об`єкту оподаткування здійснюється шляхом врахування витрат підприємства за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими первинними документами, а також використання отриманих за договором товарів/послуг у власній господарській діяльності.

У податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), податковий кредит може вважатися не підтвердженим.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують факт здійснення господарської операції, платник податку має право на віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ОРІОН» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 28 від 31.12.2017 (т. 2 а.с. 113-114).

Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору продавець зобов`язується продавати і відпускати нафтопродукти через свою мережу АЗС по відомостям, що надають право на одержання нафтопродуктів, а покупець зобов`язується оплачувати вартість відпущених у такий спосіб нафтопродуктів.

Пункт 1.3. договору передбачає, що відпуск нафтопродуктів буде відбуватися на автозаправних станціях (АЗС) згідно режиму роботи АЗС, за винятком технічних перерв, які знаходяться за адресою: смт. Короп, вул. Київська, 73.

Відповідно до пункту 2.1. продавець відпускає нафтопродукти по відомостям - за попереднім узгодженням кількості та виду нафтопродукту.

Пункт 2.2. договору визначає, що нафтопродукти відпускаються за наявності подорожнього листа пред`явленого водієм покупця.

Відповідно до пункту 2.4. договору кількість відпущеного нафтопродукту за відомостями фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія покупця.

Крім того, між ТОВ ВТФ «ДАЙНА» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладений договір купівлі-продажу ТМЦ № 1-6 від 01.06.2013 (т. 2 а.с. 115-116).

Відповідно до пункту 1.1. договору продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товарно-матеріальні цінності (надалі ТМЦ) і сплачує за нього продавцю грошову суму, що зазначені в рахунку-фактурі.

Пункт 5.2. договору передбачає, що покупець зобов`язаний, оплатити ТМЦ за ціною й у строки, що зазначені у рахунку-фактурі.

Позивачем на підтвердження виконання умов вказаних договорів було надано видаткові накладні, фіскальні чеки, дорожні листи, подорожні листи, заправочні відомості (т. 2 а.с. 117- 264, т.3 а.с. 1-253, т. 4 а.с. 1-240, т. 5 а.с. 1-240, т. 6 а.с. 1-240, т. 7, а.с. 1-253, т. 8 а.с. 1-247, т. 9 а.с. 1-248, т. 10 а.с. 1-241, т. 11 а.с. 1-240, т. 12 а.с. 1-250, т. 13 а.с. 1-76).

Так, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача.

Разом з тим, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

До того ж, надані документи підтверджують, що придбане у контрагентів ТОВ «Оріон» та ТОВ ВТФ «ДАЙНА» паливо було використано позивачем у межах власної господарської діяльності.

Також, в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій.

При цьому, наявність помилок в оформленні окремих документів не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції. Водночас, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи за своєю формою та змістом не суперечать вимогам податкового законодавства та мають необхідні обов`язкові реквізити, визначені законом.

Оглянуті судом первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Податкового кодексу України спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Судом не встановлено жодного фактичного порушення вимог наведених норм законодавства, яке б давало підстави для висновку щодо завищення витрат позивача.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 зазначила, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність висновків перевірки щодо не підтвердження понесених витрат при здійсненні підприємницької діяльності на придбання палива у ТОВ «Оріон» та ТОВ ВТФ «ДАЙНА».

Разом з тим, суд не знаходить підстав для визнання протиправності виявлених Головним управлінням ДПС у Чернігівській області під час перевірки порушень, які відображень в акті від 11.07.2024 № 9629/Ж5/25-01-24-05/, щодо заниження сум доходу, що надійшли від здійснення пасажирських перевезень, виявлених розбіжностей між загальним оподатковуваним доходом фізичної особи-підприємця від здійснення господарської діяльності, відображеними в податковій декларації про майновий стан і доходи, та сумою обсягів постачання, відображеною в податкових деклараціях з ПДВ.

При цьому, позивачем також в позові вказано, що він не заперечує проти виявлених під час перевірки порушень, які встановлені при веденні обліку надходження доходів в книзі доходів і витрат фізичної особи-підприємця та розбіжностей даних в деклараціях про майновий стан з даними розрахункового рахунку та книги доходів і витрат фізичної особи-підприємця, допущених під час проведення господарської діяльності фізичної особи-підприємця і зазначених в акті перевірки.

За таких обставин, суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 16.08.2024 № 12802/ж10/25-01-24-05 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 382339,75 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в розмірі 305871,80 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 76467,95 грн, від 16.08.2024 № 12803/ж10/25-01-24-05 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 31861,65 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в розмірі 25489,32 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 6372,33 грн, від 16.08.2024 №12804/ж10/25-01-24-05 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 418372,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в розмірі 334698,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 83674,50 грн є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.08.2024 № 12805/ж10/25-01-24-05, то суд зазначає наступне.

Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Так, вже було встановлено судом, позивач занизив обсяг постачання і відповідно податкове зобов`язання з ПДВ за 2018 рік на суму 723 грн, за 2019 рік на суму 522,00 грн та 1090,00 грн (разом 2335,00 грн), відповідно не нарахував податкові зобов`язання у вказаних розмірах, та як наслідок не зареєстрував податкові накладні з податку на додану вартість за перевіряємий період на суму ПДВ 2335,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та не спростування позивачем заниження обсягів постачання, суд приходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 16.08.2024 № 12805/ж10/25-01-24-05 в частині застосування штрафу в розмірі 1167,50 грн (50% від 2335,00 грн).

Разом з тим, зважаючи на встановлення судом протиправності висновків податкового органу щодо завищення витрат (не підтвердження фактичного використання при здійсненні підприємницької діяльності палива, придбаного у ТОВ «Оріон» та ТОВ ВТФ «ДАЙНА»), суд також приходить до висновку про відсутність підстав для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 1673490 грн, та як наслідок необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.08.2024 №12805/ж10/25-01-24-05 в частині застосування штрафу в розмірі 3400,00 грн.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 8359,74 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 № 12802/ж10/25-01-24-05 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 382339,75 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в розмірі 305871,80 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 76467,95 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 № 12803/ж10/25-01-24-05 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 31861,65 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в розмірі 25489,32 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 6372,33 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 №12804/ж10/25-01-24-05 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 418372,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в розмірі 334698,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 83674,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2024 №12805/ж10/25-01-24-05 в частині застосування штрафу в розмірі 3400,00 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 8359,74грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.04.2025.

Суддя Наталія БАРГАМІНА