Справа № 160/9814/25
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2025 рокуСправа № 160/9814/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
при секретарі судового засідання Півоварові В.С.
позивача ОСОБА_1
розглянувши в судовому засіданні в м.Дніпро справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними:
бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Сапарової А.С. щодо примусового виконанні Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі № 160/9088/23 у виконавчому провадженні №75320785;
бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Гуленко С.О. при перевірці законності виконавчого провадження №75320785;
скасувати, як незаконну, постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Сапарової А.С. від 13.02.2025 «Про закінчення виконавчого провадження № 75320785».
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на виконання рішення суду від 13 липня 2023 року у справі № 160/9088/23 Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області видало довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, в якій, на думку позивача. невірно зазначено відсоток надбавки за особливості проходження служби та премії. На переконання позивача, державний виконавець не вчинив дій, передбачених ст.18, ст.63 Закону України «про виконавче провадження», чим допустив протиправну бездіяльність.
Позивачем подано скаргу начальнику Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), проте за результатами розгляду скарги винесено постанову №22 від 20.02.2025, згідно з якою начальник відділу погодився з діями державного виконавця. А тому, позивач також зазначає про протиправну бездіяльність начальника відділу у зв`язку з невиконанням вимог абз.2 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що постанова «Про закінчення виконавчого провадження № 75320785» винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії як державного виконавця так і дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) при перевірці законності виконавчого провадження здійснені відповідно до Закону, а тому в позовній заяві просив відмовити.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позовну заяву задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі № 160/9088/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області задоволено частково, та:
Зобов`язано Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області виготовити і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення по посаді «заступник начальника відділу» ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (станом на 01.01.2023 року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, з зазначенням надбавки за особливості проходження служби (надбавки за виконання особливих завдань) до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років та премії в граничних межах від 10 відсотків до 148 відсотків посадового окладу, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .
Як зазначає позивач, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9088/23, яке набрало законної сили 29.04.2024, відповідач (УСБУ) направив до ГУ ПФУ оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 від 17.05.2024 за №55/11/202-262.
Позивач не погодився зі змістом довідки і звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровські області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання вищезазначеного судового рішення від 17.06.2024. За результатами розгляду цієї заяви головним державним виконавцем Сапаровою А.С. 18.06.2024 було відкрито виконавче провадження № 75320785.
23.01.2025 року в АСВП оприлюднено документ «Вимога загальна». В якій державний виконавець зазначив - Протягом 5 робочих днів, з моменту отримання даної вимоги повідомити про заходи, які вживаються з метою фактичного виконання вимог виконавчого документу.
13.02.2025 року в АСВП оприлюднено документ - відповідь боржника на вимогу ВПВР по виконавчому провадженню № 75320785 від 31.01.2025 №55/11-13-вих від 31.01.2025. В якості доказу виконання рішення ДОАС по справі № 160/9088/23 до цієї відповіді додана копія довідки від 17.05.2024 за №55/11/202-262.
13.02.2025 року в АСВП оприлюднено постанову головного державного виконавця Анастасії Сапарової від 13.02.2025 про закінчення виконавчого провадження № 75320785 за пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (через фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).
17.02.2025 року позивач звернувся до начальника ВПВР Гуленко С.О. зі скаргою на дії головного державного виконавця Сапарової А.С., в якій просив:
1. Провести перевірку законності виконавчого провадження № 75320785, визнати закінчення виконавчого провадження № 75320785 передчасним і скасувати Постанову головного державного виконавця Сапарової А.С. від 13.02.2025 року про закінчення виконавчого провадження № 75320785 у відповідності до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».
2. Не відправляти відповідно до положень частини 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 160/9088/23 від 14.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
У відповідь на цю скаргу від 17.02.2025 року позивач отримав копію постанови №22 від 20.02.2025 начальника ВПВР Гуленко С.О. про результати перевірки законності виконавчого провадження № 75320785 в якій зазначено, що дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровські області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анастасії Сапарової, при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№ 75320785, визнати такими, що вчинені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач звернувся до начальника ВПВР Гуленко С.О. з повторною скаргою від 03.03.2025 року.
На повторну скаргу від 03.03.2025 року позивач отримав відповідь начальника ВПВР Гуленко С.О. від 14.03.2025 № 6666 в якій зазначено: «Проведення повторної перевірки виконавчого провадження №75320785 є недоцільним, оскільки згідно постанови №22 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 20.02.2025 року дії головного державного виконавця Анастасії Сапарової при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №75320785 визнано такими, що вчинені з дотриманням вимог Закону України Про виконавче провадження».
Вирішуючи справу по суті суд зазначає про таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ установлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За змістом пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Частиною 2 статті 39 Закону № 1404-VIII установлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Суд враховує, що спірні правовідносини виникли з приводу закінчення виконавчого провадження згідно із пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, тобто у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Слід зазначити, що в рішенні суду від 13 липня 2023 року у справі № 160/9088/23 чітко не визначені відсотки надбавки за особливості проходження служби (надбавки за виконання особливих завдань) та премії.
Як встановлено з матеріалів справи, на адресу відділу примусового виконання рішень від боржника надійшла довідка від 17.05.2024 за №55/11/202-262.
Отже, вказані обставини свідчать про те, що боржником виконано рішення суду в порядку та спосіб, визначеним рішенням суду у справі № 160/9088/23.
Суд вказує, що незгода позивача із довідкою від 17.05.2024 за №55/11/202-262, є підставою для його оскарження, а не оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно, позовні вимоги щодо скасування постанови від 13.02.2025 «Про закінчення виконавчого провадження № 75320785 не підлягають задоволенню.
Щодо бездіяльності начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Гуленко С.О. при перевірці законності виконавчого провадження №75320785 то суд зазначає, що позивач скористався своїм правом на подання скарг в рамках виконавчого провадження та вказані скарги були належним чином розглянуті.
В даному випадку начальником перевіряється виконання вимог законодавства в частині отримання державним виконавцем документів, що передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.
Згідно з ч.2 ст.7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.
Таким чином, в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.
Проте, ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено:
1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Суд зазначає, що державним виконавцем Анастасією Сапаровою не виконано вимоги ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідних доказів послідовного вчинення виконавчих дій протягом законодавчо визначеного строку до суду не надано.
Згідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 139 КАС України стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 484,48 грн. у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 242 246, 250, 251, 255, 260-263, 287, 295 КАС України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Сапарової А.С. щодо примусового виконанні Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі №160/9088/23 у виконавчому провадженні №75320785 щодо невиконання вимоги ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 484,48 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції згідно статті 297 КАС України.

Суддя О.В. Єфанова