Справа № 136/495/25
Суддя: Присяжний О. І.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/495/25
провадження № 2-а/136/8/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2025 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Присяжного О.І.,

за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови № 18 від 07.01.2024,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить:

- поновити строк на оскарження постанови № 18 від 07.01.2024 про накладення адміністративного стягнення;

- визнати протиправною та скасувати постанову № 18 від 07.01.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 02.01.2024 відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП і повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 10 годині 00 хвилин 07.01.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В свою чергу постанова № 18 була винесена 07.01.2024. Таким чином, дата складання протоколу і дата проведення розгляду справи не відповідає даті винесення самої постанови, при цьому, в порушення приписів ст. 278 КУпАП, керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 вказаних обставин не перевірив.

До протоколу про адміністративне правопорушення, а також до оскаржуваної постанови не долучено первинних документів обліку, які б свідчили про невиконання позивачем правил військового обліку, а також інших доказів, зокрема відомостей щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та не виконує правила військового обліку. Позивач своєї вини не визнає і зазначає, що з 17.03.2023 року він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та з вказаного періоду не змінював своїх жодних даних (місця проживання, роботи, номера телефону, тощо), а також вказану інформацію можна отримати у електронній формі. Будь-які належні та допустимі докази стороною відповідача в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови відсутні.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 зазначає, що позов є безпідставним, оскільки в діях позивача є склад правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Так, 02.01.2025 під час перебування позивача у ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено порушення правил військового обліку, а саме: ОСОБА_1 не уточнив у встановлений законодавством строк свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Цей факт був підтверджений інформацією з АІТС «Оберіг».

За фактом вчинення правопорушення 02.01.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим лейтенантом ОСОБА_3 , було складено протокол за № 611 відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

15 березня 2025 року під час перебування позивача у ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено порушення правил військового обліку, а саме: ОСОБА_4 не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. За фактом вчинення правопорушення старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_5 було складено протокол за № 246 відносно громадянина ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 (Липовець).

Позивач відповідно інформації АІТС «Оберіг» звіряв контактні дані 02.11.2024 через застосунок Резерв+ або ЦНАП та при особистій явці до ІНФОРМАЦІЯ_4 07.01.2025р.

Позивач не уточнив свої персональні дані у встановлений законом строк свої персональні дані. Строк 60 днів, визначається відповідно до Закону України № 2232-ХІІ, як з 19.05.2024 року по 16.07.2024 року. Законодавець зазначив, що персональні дані громадяни можуть уточнити свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Позивач під час складення протоколу пояснив не виконання вимог законодавства тим, що був неповнолітнім на той час та був студентом. Згідно абз. 4 підпункту 101 ч. 1 правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022р, зазначено, що уточнення облікових даних у 60-денний строк покладається на такі категорії, як призовники, військовозобов`язані та резервісти.

Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 лише 02.01.2025 і протоколом № 611 було зафіксовано правопорушення порушення правил військового обліку в частині, не уточнення протягом 60 днів з дня набрання чинності указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженого Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Стосовно зазначення у протоколі дату складення документу 02.01.2024, відповідач зазначає, що це є технічна помилка, що підтверджується реєстрацією в Журналі обліку особових справ про адміністративне правопорушення, а також самим протоколом, де зазначено правильну дату 02.02.2025.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2025 задоволено клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи за адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, у якій було винесено постанову № 18 від 07.01.2024.

31.03.2025 до суду від відповідача надійшов відзив із клопотанням про продовження строку на надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 31.03.2025 заяву представника відповідача задоволено. Продовжено встановлений судом строк для подання відзиву відповідачем, розгляд справи відкладено на 09.04.2025.

09.04.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання для ознайомлення матеріалів.

09.04.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з долученими до нього матеріалами справи № 2/611/4 про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 210 КУпАП на ОСОБА_1 .

У зв`язку із неявкою у судове засідання, належним чином повідомлених учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до постанови № 18 від 07.01.2024, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 4 підпункту 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022, а саме ОСОБА_1 не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України свої персональні дані через центр адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що є порушенням правил військового обліку. Згідно наданих пояснень ОСОБА_1 свою вину у вчиненому порушенні визнає.

За вказане діяння ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності проводився за відсутності ОСОБА_1 , примірник постанови вручено позивачу 14.03.2025, що підтверджується його особистим підписом у постанові про адміністративне правопорушення.

Окрім зазначеної постанови, у матеріалах справи № 2/611/4 про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 210 КУпАП на ОСОБА_1 наявні наступні документи:

-протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП № 611 від 02.01.2024 у якому зазначено суть вчиненого позивачем адміністративного правопорушення про який зазначено вище. У постанові зазначено про згоду ОСОБА_1 на розгляд справи за його відсутності, що засвідчено особистим підписом (а.с. 54-55);

-письмові пояснення ОСОБА_1 відповідно до яких він повідомляє про те, що вчасно не оновив свої облікові дані у встановлений термін у зв`язку із тим, що він неповнолітній та думкою про те, що це не варто робити до настання повноліття. Просив врахувати, що він як студент денної форми навчання має відстрочку (а.с. 56);

-копія паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та студентського квитка ОСОБА_1 НОМЕР_2 (а.с. 57);

-повістка №2/9184 від 02.01.2025 ОСОБА_1 , 11.09.2006, про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 08.01.2025 о 14:00 для проходження медичного огляду (а.с. 58).

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності зі законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте в справі рішення.

Частина 2 ст. 33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Суд приходить до обґрунтованого переконання того, що з урахуванням досліджених доказів, зазначення дати складення протоколу про адміністративне правопорушення № 611 саме «02 січня 2024 року», а не «02 січня 2025 року», а також дати винесення постанови про накладення адміністративного стягнення № 18 саме «07.01.2024 року», а не «07.01.2025 року» відбулось внаслідок первинної описки, і не може бути підставою для констатації факту про відсутність складу чи події адміністративного правопорушення.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, на дату вчинення правопорушення діяв особливий період.

Відповідно до вимог ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Відповідно до абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІ), військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. 18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024. Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом. 19.05.2024 набув чинності Закон № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Судом встановлено, що на думку відповідача позивач не уточнив свої персональні дані у встановлений законом строк, а саме 60 днів, який визначається відповідно до Закону України № 2232-ХІІ, як з 19.05.2024 року по 16.07.2024 року, у зв`язку із чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

При цьому, судом звертається увага на те, що у період часу з 19.05.2014 по 16.07.2024 позивач ОСОБА_1 був неповнолітнім, у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років, а отже у разі притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у вказаний період до нього, відповідно до ст. 24-1 КУпАП, не міг бути застосований такий вид адміністративного стягнення як штраф.

Окрім того, в примітці до ст. 210 КУпАП зазначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Так, відповідно до наданої відповідачем до відзиву на позовну заяву інформації судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Липовець), звання солдат, перебуває у сигнальному списку, користується правом на відстрочку, дата введення інформації про особу в систему - 22.03.2023, звірка контактних даних - 02.11.2024, звірка даних при особистій явці 07.01.2025 (а.с. 50).

Таким чином судом констатується, що відповідач використовуючи систему АІТС «Оберіг» володів інформацією про позивача, оскільки відомості про нього були внесені до даної системи ще 22.03.2023, що також підтверджується відомостями зазначеними у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_3 виданого ОСОБА_1 12.06.2023 та відповідно до якого позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 17.03.2023 (а.с. 10).

Відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до положень частини другої статті 70, частини першої та другої статті 71 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Враховуючи встановленні в ході розгляду справи обставини, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування положень ч. 3 ст. 210 КУпАП та винесення постанови № 18 від 07.01.2024 стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Таким чином, суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що за відсутності належних доказів з боку суб`єкта владних повноважень щодо доведеності правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 3 ст. 210 КУпАП, з урахуванням тверджень позивача та письмових доказів на спростування обставин викладених в оскаржуваній постанові, є підставою для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням позову, з ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови № 18 від 07.01.2024, - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 18 від 07.01.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень визнати неправомірною та скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів із дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ).

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ