Справа № 520/23062/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 520/23062/24

адміністративне провадження № К/990/43180/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Уханенка С. А.,

суддів - Соколова В.М., Радишевської О.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито.

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року (головуючий суддя - Бабаєв А.І.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року (головуюча суддя - Русанова В.Б., судді - Перцова Т.С., Жигілій С.П.),

УСТАНОВИВ:

І. Рух справи

1. У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник) через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення з ним остаточного розрахунку при звільненні 23 листопада 2021 року, що полягає у ненарахуванні та невиплаті йому грошового забезпечення з 01 січня 2020 року по 23 листопада 2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату його грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 01 січня по 31 грудня 2020 року та з 01 січня по 23 листопада 2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 - 2021 роки, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні зі служби за період з 23 листопада 2021 року (день звільнення) по день фактичної виплати перерахованих сум грошового забезпечення, відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з урахуванням принципу співмірності, у спосіб множення показника середньоденного грошового забезпечення за два останні місяці перед звільненням 500,85 грн на кількість днів затримки розрахунку, але не більше шести місяців (з урахуванням обмежень, встановлених статтею 117 КЗпП України), що становить 500,85 грн х 180 = 90153 грн.

2. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року позов залишено без руху з підстав несплати судового збору за вимоги щодо стягнення компенсації, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у сумі 968,96 грн.

3. На виконання цієї ухвали, 23 серпня 2024 року ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 04 травня 2017 року серії НОМЕР_2 .

4. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року, позов ОСОБА_1 повернуто з тих підстав, що заявлені ним у цій справі позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не стосуються питань його соціального захисту як учасника бойових дій, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому позивач не звільнений від сплати судового збору. Такі висновки суди попередніх інстанцій обґрунтували правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 липня 2023 року (справа № 160/20070/21).

5. Предметом оскарження у цій справі є ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви у зв`язку з несплатою судового збору та постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду цієї ухвали.

ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

6. 11 листопада 2024 року ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просить переглянути і скасувати оскаржені судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

7. Скаргу обґрунтовано тим, що судами не взято до уваги доводи позивача, що спір у цій справі стосується його соціальних прав, що пов`язані з його грошовим забезпеченням під час проходження військової служби, а у разі вирішення цього спору на його користь, підлягатимуть приведенню відповідно належного грошового забезпечення також і сплачені позивачеві суми компенсації за невикористані календарні дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій, тому він має пільги щодо сплати судового збору за розгляд цієї справи в судах усіх інстанцій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

7.1. У касаційній скарзі ОСОБА_1 акцентував увагу на тому, що положення пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» у взаємозв`язку з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу. Також, на думку заявника, суд апеляційної інстанції повинен був урахувати висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 640/20463/20, в якій, зокрема, указано, що для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

7.2. З-поміж іншого, ОСОБА_1 указав, що у цій справі, окрім вимог щодо стягнення середнього заробітку, відповідно до приписів статті 117 КЗпП України, також заявлено низку інших позовних вимог, що стосуються розміру його грошового забезпечення (основні вимоги) і в цій частині вимог позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», проте позов судами повернуто в повному обсязі.

8. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі.

9. Підставою відкриття касаційного провадження є необхідність перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема, положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

10. Ухвалу про відкриття касаційного провадження від 02 грудня 2024 року направлено учасникам справи та отримано ними, проте відзив на касаційну скаргу від військової частини НОМЕР_3 не надійшов.

ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду

11. Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Суд зазначає таке.

12. Відповідно до частин третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

13. За правилами частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

13.1. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина друга статті 169 КАС України).

14. За умовами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

15. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон України «Про судовий збір»).

16. Пільги щодо сплати судового збору установлені статтею 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до пункту 13 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

17. Правовий статус ветеранів війни, до яких належать учасники бойових дій, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в статті 12 якого закріплено пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту.

18. За умовами частини другої статті 22 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.

19. Верховний Суд зауважує, що питання щодо сплати судового збору особою, яка має статус учасника бойових дій, у справі щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України уже вирішувалося судом касаційної інстанції у межах вирішення спору у справі № 160/20070/21.

19.1. Так, у постанові від 20 липня 2023 року у справі № 160/20070/21 Верховний Суд висновував, що аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», у сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дає підстави для висновку, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством саме через набуття такого статусу. Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів, тому для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у разі вирішення питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), суд має зважити на предмет та підстави позову; перевірити чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

19.2. Аналогічна правова позиція щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), а також у постановах Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 240/8644/20, від 16 лютого 2022 року у справі № 560/4971/21, від 26 травня 2022 року у справі № 640/14577/20, від 08 березня 2023 року у справі № 701/589/22 та багатьох інших.

19.3. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд у справі № 160/20070/21 констатував, що позовні вимоги стосуються стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто не стосуються питань його соціального захисту саме як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а отже, скаржник повинен сплачувати судовий збір під час розгляду цієї справи.

20. Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, ураховуючи відсутність підстав для відступу від указаної правової позиції, такого підходу Верховний Суд наразі дотримується й у подальшій правозастосовній практиці при розгляді подібних справ.

21. Отже, з огляду на сформований Верховним Судом висновок з питання застосування приписів пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», у взаємозв`язку з положеннями статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та відсутність підстав для відступу від такого відступу, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необхідності сплати ОСОБА_1 судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у справі, що розглядається та не вбачає підстав для скасування судових рішень в цій частині.

22. Верховний Суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 про безпідставне повернення позову в частині вимог, за які не сплачується судовий збір, та зауважує, що норми КАС України установлюють вимоги до позову, а не до позовних вимог, а отже, суд перевіряє дотримання позивачем вимог до позову в цілому і наслідки недотримання ним приписів статей 160, 161 КАС України стосуються усього позову, а не його окремої частини. Отже, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

23. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

24. За таких обставин, Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

25. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139,140 КАС України, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.А. Уханенко

Судді: В.М. Соколов

О.Р. Радишевська