Справа № 120/14932/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14932/24

Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Юлія Миколаївна

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

22 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства енергетики України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства енергетики України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.01.2025 позов задоволено частково, ухвалено:

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства енергетики України щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит від 09.09.2024.

Зобов`язати Міністерство енергетики України розглянути запит ОСОБА_1 від 09.09.2024, шляхом надання відповіді на поставлені у запиті питання, надати копії запитуваних документів шляхом їх надсилання на електронну адресу та поштовим відправленням на адресу ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.01.2025 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що запит від 09.09.2024 офіційно до Міністерства енергетики України не надходив. Зміст такого запиту аналогічний змісту запитів позивача на які відповідачем вже надана відповідь. Так, до Міністерства енергетики України надійшли запити позивача засобами електронного зв`язку на електронну адресу , які зареєстровано в інформаційній базі обліку документів від 26.02.2024 вх. № 73/3П-24, від 02.03.2024 вх. № 94/311-24, від 29.07.2024 вх. № 388/3ПI-24, від 30.09.2024 вх. № 477-3П1I-24. Аналогічні за змістом вищевказаних запитів, надходили звернення позивача до Міненерго засобами електронного зв`язку на електронну адресу , які також було зареєстровано в інформаційній базі обліку документів - від 27.03.2024 вх. ЗВГ № С-364, від 11.03.2024 вх. № C-304, які стосувалися питання щодо надання роз`яснення з питань функціонування ринку електричної енергії в Україні.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що йому надано копій запитуваних документів та не надано відповідь на запитувану інформацію по суті поставлених питань у запиті від 09.09.2024. Наголосив на тому, що він направив електронною поштою (@mail.gov.uа) до Міністерства енергетики України запит на публічну інформацію на офіційну електронну адресу відповідача, а саме . При цьому, відповідно звіту системи mail.gov.ua відповідач отримав запит 09.09.2024 о 12:14.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що позивач стверджує, що 09.09.2024 направив електронною поштою @mail.gov.uа) до Міністерства енергетики України запит на публічну інформацію, а саме просив: надати завірену належним чином скановану копію або фотокопію з оригіналу наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 09.08.1995 № 147; повідомити чи були передані державою України у власність юридичної особи АТ «Вінницяобленерго» магістральні електричні мережі, міждержавні електричні мережі, місцеві (локальні) електричні мережі, розподільні трансформатори, трансформаторні підстанції, що розташовані на території Вінницької області?; надати копію документу, який засвідчує факт передачі державою України у власність юридичної особи з назвою АТ «Вінницяобленерго» магістральні електричні мережі, міждержавні електричні мережі, місцеві (локальні) електричні мережі, розподільні трансформатори, трансформаторні підстанції, що розташовані території Вінницької області? У разі якщо такий документ не існує - прямо вказати на цей факт; надати копію документу, який засвідчує факт передачі державою України до статутного фонду юридичної особи з назвою АТ «Вінницяобленерго» магістральні електричні мережі, міждержавні електричні мережі, місцеві (локальні) електричні мережі, розподільні трансформатори, трансформаторні підстанції, що розташовані в кордонах Вінницької області? У разі якщо такий документ не існує - прямо вказати на цей факт; надати копію документу, який засвідчує факт передачі державою України на баланс (балансоутримання) юридичної особи з назвою АТ «Вінницяобленерго» магістральні електричні мережі, міждержавні електричні мережі, місцеві (локальні) електричні мережі, розподільні трансформатори, трансформаторні підстанції, що розташовані на території Вінницької області? У разі якщо такий документ не існує - прямо вказати на цей факт; повідомити чи є юридична особа з назвою АТ «Вінницяобленерго» суб`єктом, що виконує делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень України згідно із законом чи договором щодо забезпечення розподілу електроенергії на території Вінницької області. Надати копію відповідного документу, який засвідчує цей факт. У разі якщо такий документ не існує - прямо вказати на цей факт; у разі якщо ви не є належним розпорядником запитуваної інформації, то цей запит направити належному розпоряднику та повідомити заявника про цей факт.

Станом на день звернення до суду відповіді на запит від 09.09.2024 позивач не отримав, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази, які могли б спростувати твердження позивача про те, що запит від 09.09.2024 до Міністерства енергетики України не було надіслано на їхню офіційну електронну пошту. Також у справі немає відомостей про надання відповіді на інформацію, запитувану у зазначеному запиті.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених вказаним Законом.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Спірним у даній справі є факт подання позивачем та отримання відповідачем запиту від 09.09.2024.

На підтвердження факту подання запиту від 09.09.2024 позивач подав роздруківку скірншоту звіту системи mail.gov.ua, згідно якого відповідач 09.09.2024 о 12:14 на електрону пошту отримав документ з назвою "ЗАПИТ до МІНЕНЕРГО ..".

Відповідач заперечує отримання вказаного запиту позивача від 09.09.2024.

За приписами ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Верховний Суд у постанові від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18 зазначає: "Роздруківка електронної переписки не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Врахувавши викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що надана позивачем роздруківка електронної переписки не може бути використана як доказ у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення."

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, з надана позивачем роздруківка скірншоту звіту системи mail.gov.ua не може бути використана як доказ у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.

Інших доказів звернення позивача до відповідача із вказаним запитом від 09.09.2024 матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач не довів звернення до відповідача із вказаним запитом від 09.09.2024, що виключає можливість допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо нерозгляду такого запиту.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про те, що зміст такого запиту аналогічний змісту запитів позивача на які відповідачем вже надана відповідь.

Так, встановлено, що до Міністерства енергетики України надійшли запити позивача засобами електронного зв`язку на електронну адресу , які зареєстровано в інформаційній базі обліку документів від 26.02.2024 вх. № 73/3П-24, від 02.03.2024 вх. № 94/311-24, від 29.07.2024 вх. № 388/3ПI-24, від 30.09.2024 вх. № 477-3П1I-24. Аналогічні за змістом вищевказаних запитів, надходили звернення позивача до Міненерго засобами електронного зв`язку на електронну адресу , які також було зареєстровано в інформаційній базі обліку документів - від 27.03.2024 вх. ЗВГ № С-364, від 11.03.2024 вх. № C-304, які стосувалися питання щодо надання роз`яснення з питань функціонування ринку електричної енергії в Україні, діяльності ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ".

Водночас, у запиті від 09.09.2024 позивач просив надати відомості, які стосуються питання передачі державою Україна у власність юридичної особи АТ «Вінницяобленерго» магістральні електричні мережі, міждержавні електричні мережі, місцеві (локальні) електричні мережі, розподільні трансформатори трансформаторні підстанції, що розташовані на території Вінницької області, та окремо просив надати підтвердні документи щодо вчинених дій з передачі електричних мереж.

Тобто, предмет запиту позивача від 09.09.2024 відмінний від інших запитів. Тому, й відсутні підстави стверджувати, що позивачу вже надана відповідь на запит аналогічного змісту.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства енергетики України задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.