Справа № 400/6428/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/6428/24

Головуючий першої інстанції Ярощук В.Г.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 16.09.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 фізична особа-підприємець (надалі - ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 10.05.2024 №1438/14-29-13-21-02; зобов`язання виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого та нерухомого майна реєстраційний запис, яким здійснено обтяження його майна згідно з актом опису майна від 13.05.2024 №960/14-29-13-22-02 на суму 15935,47грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність рішення про опис майна у податкову заставу від 10.05.2024 №1438/14-29-13-21-02 через відсутність податкового боргу на суму 15935,47грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 позов задоволений частково; зобов`язано Головне управління ДПС у Миколаївській області виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про податкову заставу майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на суму 8131,68грн., здійснений на підставі акту опису майна від 13.05.2024 № 960/14-29-13-22-02; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо відсутності факту узгодження грошових зобов`язань на суму 8138,68грн. на підставі податкових повідомлень-рішень від 30.06.2019 №-1403 на суму 4065,84грн. та від 24.04.2020 №-1403 на суму 4065,84грн.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія судців вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та займається наступними видами діяльності за КВЕД: 47.51 Роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах; 95.29 Ремонт інших побутових виробів і предметів особистого вжитку; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у. (послуги з ремонту одягу та побутових текстильних виробів). /а.с.9-10/

ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення виставочного залу швейних машин загальною площею 51,6кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.11-12

Згідно інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , станом на 31.10.2022 йому нараховано податок на майно громадян (нерухоме майно, транспортний податок, плата за землю) на загальну суму 15935,47 грн на підставі:

збільшення 29.08.2015 недоїмки за податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2015 №2193990 на суму 25,84грн;

нарахування пені ІКП на борги минулих років на податкові повідомлення-рішення: від 30.06.2015 № 2193990 на суму 17,87грн та від 30.06.2016 № 4718-1301 на суму 118,54грн;

податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №4718-1301 на суму 3835,70грн;

податкового повідомлення-рішення від 20.08.2017 №2684-1302 на суму 4065,84грн;

податкового повідомлення-рішення від 30.06.2019 №-1403 на суму 4065,84грн;

податкового повідомлення-рішення від 24.04.2020 №-1403 на суму 4065,84грн;

зменшення боргу минулих років за платіжним дорученням від 31.05.2018 №@2PL781505 на 25,84 грн та 234,16 грн. /а.с.46, 47, 49-51, 54-56/

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі №814/1511/16 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.04.2016 №4718-1301. /а.с.20-21/

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі №1440/1589/18 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.05.2018 № 4-1403./а.с.23-24/

03.09.2018 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області направлено позивачу податкову вимогу №52757-17 згідно якої податкова заборгованість ОСОБА_1 станом на 02.09.2018 складає 7927,38грн. Вищезазначена податкова вимога отримана позивачем 10.09.2018. /а.с.52/

Рішенням Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.05.2024 №1438/14-29-13-21-02, відповідно до ст.89 Податкового кодексу України, вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_1 , а у разі, якщо на момент складання акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша за суму податкового боргу, - також того майна, права власності на яке він набуде у майбутньому. /а.с.5/

На підставі вищезазначеного рішення, 13.05.2024 проведено опис майна ОСОБА_1 , за результатом якого складено акт №960/14-29-13-22-02. /а.с.6/

Не погоджуючись з рішенням про опис майна у податкову заставу від 10.05.2024 №1438/14-29-13-21-02, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані сторонами, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт 14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України визначає, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом 2 пп.56.17.5 п.56.17 ст.56 ПК України передбачено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого пп.108-1.2.2 п.108-1.2 ст.108-1 цього Кодексу.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз.4 п.56.18 ст.56 ПК України).

Пунктом 59.1 ст.59 ПК України передбачено, що у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (в редакції Податкового кодексу України, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Водночас, до забезпечувальних заходів виконання податкового обов`язку належить податкова застава, право якої виникає згідно із ПК України і не потребує письмового оформлення (п.п.88.1, 88.2 ст.88 ПК України).

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Абзац 3 п.89.3 ст.83 ПК України передбачає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно з п.8 розділу І Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586 (надалі - Порядок №586), день виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем податкових органів відповідно до законодавства.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (180х17 : 3060грн.) (п.11 розділу І Порядку №586).

Повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог ст.59 глави 4 розділу II Кодексу (п.12 розділу І Порядку №586).

Згідно з п.1 розділу ІІ Порядку №586, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Отже, передумовою прийняття як податкової вимоги, так і рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 160/15095/20.

Відсутність узгодженого грошового зобов`язання унеможливлює надання такому зобов`язанню статусу податкового боргу, відповідно є неможливим як складання податковим органом вимоги про сплату боргу так і прийняття рішення про опис майна у податкову заставу у зв`язку із наявністю непогашеного податкового боргу (постанова Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 826/17624/16).

Отже, до предмета доказування у справах щодо визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу належать обставини існування на час прийняття оскаржуваного рішення передумов для його прийняття, а саме: наявність узгодженого грошового зобов`язання; момент виникнення податкового боргу, що має бути належним чином відображено в інформаційно-телекомунікаційній системі податкового органу; чи перевищує сума податкового боргу суму, встановлену п.11 розділу І Порядку №586.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується наявність у позивача податкового боргу на загальну суму 7927,38грн., а тому і наявність у відповідача підстав для прийняття рішення про опис майна позивача у податкову заставу на вказану суму. Поряд з цим відповідач не надав суду доказів надіслання (вручення) позивачу і отримання ним податкових повідомлень-рішень від 30.06.2019 №-1403 на суму 4065,84грн. та від 24.04.2020 №-1403 на суму 4065,84грн., що свідчить про відсутність факту узгодження таких грошових зобов`язань. Як наслідок, у відповідача були відсутні підстави для проведення опису майна на суму 8131,68грн.

Апелянт зазначає про безпідставність таких висновків суду першої інстанції та надає на їх спростування до суду апеляційної інстанції корінці податкових повідомлень-рішень від 30.06.2019 №-1403 на суму 4065,84грн. та від 24.04.2020 №-1403 на суму 4065,84грн.

Пунктами 42.1., 42.2. ст.42 ПК України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення застосування податкової застави у зв`язку з не сплатою грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішення від 30.06.2019 №-1403 на суму 4065,84грн. та від 24.04.2020 №-1403 на суму 4065,84грн., зокрема, і наявність факту узгодження таких грошових зобов`язань.

Однак, відповідачем до судів першої та апеляційної інстанції не надано доказів направлення ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень від 30.06.2019 №-1403 на суму 4065,84грн. та від 24.04.2020 №-1403 на суму 4065,84грн. в порядку, визначеному ст.42 ПК України, що свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність узгодження грошових зобов`язань на суму 8131,68грн. та виникнення права на податкову заставу на вказану суму.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС у Миколаївській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв