Справа № 523/2657/25
Суддя: Кремер І. О.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/2657/25
Провадження №2-а/523/49/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Павлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі, в залі судових засідань № 24, адміністративну справу № 523/2657/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ОСОБА_1 є власником вантажного транспортного засобу, а саме спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «MAN TGX 26.480», д.н.з. НОМЕР_1 .

18.12.2024 гол. спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Головня Т.С. було винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, Серії АВ № 00003633, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КпАП України. У вказаній постанові зазначено про те, що 17.12.2024 о 13 год. 32 хв. на автодорозі М 01, км 49-495, Київської області, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб «MAN TGX 26.480», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа, якою є ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,43 % (2,975 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим порушено вимоги п. 22.5 ПДР України та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КпАП України.

Позивачка вказує на те, що про існування оскаржуваної постанови № АВ № 00003633 від 18.12.2024 вона дізналася тільки 11.02.2024, коли через додаток «Дія» отримала постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стоніс Т.Ю. від 11.02.2024 у виконавчому провадженні ВП № 77129881.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою позивачка вказує на те, що згідно нотаріально посвідченого договору оренди (найму) транспортного засобу від 14.10.2024 транспортний засіб спеціалізований вантажний силовий тягач МАN, д/н НОМЕР_1 було передано в оренду ТОВ "ДАЛЕКС АГРО" строком до 14.10.2027. Тобто фактичним користувачем зазначено транспортного засобу є ТОВ "ДАЛЕКС АГРО". Відразу після отримання постанови про арешт коштів, 12.02.2025 ОСОБА_1 звернулась за роз`ясненнями до ТОВ "ДАЛЕКС АГРО", яке надало відповідь, у якій зазначило наступне: "ТОВ «ДАЛЕКС АГРО», повідомляє, що всі наймані водії проходять всі інструктажі щодо: відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів". ТОВ «ДАЛЕКС АГРО» працює з 2018 року і ніколи не перевищувало нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу. Авто МАН, д/н НОМЕР_1 з причіпом НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , посвідчення НОМЕР_3 за завданням 17.12.2024 провело навантаження вантажу-кукурудза 2024 р. загальною масою Брутто-44000 кг (максимальна допустима загальна вага цього авто- 44800 кг), що зафіксовано в ТТН 130363 від 17.12.2024. Навантаження відбулося в Чернігівській області, Корюківський район, с. Волосківці. Машина не самоскiд. По маршруту с. Волоскiвцi м. Чорноморськ знаходяться ще рамки зважування, якi не зафiксували порушення норм перевезення. ТОВ «ДАЛЕКС АГРО» має укладений договір з ТОВ «ПРЕМІЄР ІНВЕСТ ЛТД» з надання телематичних послуг. Переглянувши дані по авто було зафіксовно, що водій не відклонявся зі свого маршруту та здійснював зупинки тільки на відпочинок та заправку".

Таким чином, ОСОБА_1 , як орендодавець транспортного засобу не є суб`єктом вчиненого адміністративного правопорушення та її не може бути притягнута до відповідальності за правопорушення передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Також відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки маса вантажу не могла змінитись протягом руху транспорту по маршруту с. Волоскiвцi м.Чорноморськ.

В абзаці 3 частини 1 статті 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» зазначено, що суб`єктом відповідальності за встановлене правопорушення є саме автомобільний перевізник. Автомобільний перевізник притягується до адміністративно господарської відповідальності у разі допущення порушень визначених діючим законодавством, і саме Укртрансбезпека повинна встановити належного суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Враховуючи, що транспортним засобом користується ТОВ «ДАЛЕКС АГРО» то відповідальність за правопорушення передбачену ч. 2 ст. 132-1 КУпАП повинен нести директор вказаного підприємства. Таким чином відсутні будь-які порушення вчинені позивачем передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі Серії АВ № 00003633 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., а провадження по справі закрити.

Суд констатує, що представником відповідача Ковальчук В.М. було надано до суду відзив на позову заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Обґрунтовуючи вимоги даного відзиву, представник відповідача вказує на те, що відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила проїзду), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. За порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174. Здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті здійснюється, за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо.

На підтвердження факту фіксації руху транспортного засобу позивачки ОСОБА_1 через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно вагових норм, що стало підставою для притягнення її до відповідальності, а також справності технічного засобу та достовірності встановлених ним відомостей представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує на те, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 21, WAGA-WIM35, зав. № 6, автомобільна дорога М-01, км 49+495, Київська обл., яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується сертифікатом відповідності UA.TR.113-0695/15F-24 та свідоцтвом про повірку № 04/6039 щодо технічного засобу: «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі». Додатково щодо сумнівів позивача стосовно справності вагового обладнання сторона відповідача зазначила, що стосовно WIM-комплексів застосовується презумпція відповідності засобів вимірювальної техніки вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94 (п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту).

З приводу доводів позивачки про проїзди інших вагових комплексів, представник відповідача у відзиві вказувала на те, що на Укртрансбезпеку покладено обов`язок щодо фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, яка здійснюється інспекторами шляхом обробки інформації, яка надходять до центрів обробки даних Укртрансбезпеки. У зв`язку з вищевикладеним, законодавством не передбачено аналіз або систематизація даних із системи автоматичної фіксації порушень стосовно загальної ваги автомобіля та причепа, навантаження по осям, місця, дати і часу фіксації, окрім як з метою їх використання посадовими особами Укртрансбезпеки під час розгляду справ про адміністративне правопорушення. Укртрансбезпека не є безпосереднім замовником встановлення відповідних WIM-комплексів. Укртрансбезпека не є власником чи балансоутримувачем пунктів габаритно-вагового контролю, а тільки користувачем інформаційнокомунікаційної системи.

З наданого позивачем листа ТОВ «ДАЛЕКС АГРО» взагалі не вбачається за можливе встановити за яким точно маршрутом, яким приладом здійснювалась фіксація такого маршруту, чи є такий прилад технічно справним тощо, чи відповідають часові позначки дійсному часу тощо.

Щодо посилань позивача на відомості про масу транспортного засобу, зазначені в товарно-транспортній накладній, представник відповідачка вказує на те, що сам факт наявності товарно-транспортної накладної та/або звітів про зважування не спростовує перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає як на навантаження по осях, так і на загальну вагу транспортного засобу. Окрім того, позивачем надано дві різні товарно транспортні накладні, видані в один день, в яких зазначений той самий транспортний засіб в яких зазначені різні вантажовідправники та вантажоодержувачі, вказана різна маса транспортного засобу. Враховуючи наведене, надані докази викликають сумніви з огляду на те, що один і той самий транспортний засіб в один і той самий день не міг виконати два різні перевезення за маршрутом з Чернігівської області до Одеської області. Крім того, товарно транспортні накладні та жожаний зівт про зважування містять інформацію про те, що транспортний засіб важив понад 44т., в той час як в оскаржуваній постанові зазначено вагу в 42975 кг при дозволених 40 т. Таким чином, вказані доводи не є аргументованими.

Позивачем, на підтвердження доводів позовної заяви до матеріалів справи не надано документального підтвердження перевезення контейнера, зокрема й сертифікатів контейнера, яким, згідно з твердженнями позивача перевозився вантаж. Посилання на те, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спеціалізований напівпричіп є контейнеровозом, а отже останній, дозволяє перевозити контейнери та є достатньою підставою для застосування максимально дозволеної загальної ваги транспортного засобу у 44 тони, є необґрунтованими. З аналізу наведеного вище законодавства вбачається, що одним з ключових аспектів правового регулювання контейнерних перевезень на транспортних засобах, які є джерелом підвищеної небезпеки, є встановлення вимог до безпечності таких перевезень. При цьому, відсутність у позивача сертифікату на предмет з ознаками контейнера, відповідно до вимог Конвенції, а також пункту 17.4 Наказу № 363, інформації про максимальну експлуатаційну вагу поряд з іншими недоліками, як то відсутність доказів маркування, свідчить про те, що позивачем здійснювались перевезення, які не є безпечними та не містять ознак контейнерних перевезень. Контейнери, які в розумінні Порядку № 521 є обладнанням до колісного транспортного засобу підлягають сертифікації. Проте, позивачем на підтвердження доводів позовної заяви до матеріалів справи також не долучено й сертифікатів контейнера, яким згідно тверджень позивача перевозився вантаж.

Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Згідно пункту 3 Розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2020 № 779 передбачено, що ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.

Позивачка вказує на те, що передала транспортний засіб в оренду. Однак, відомості про належного користувача не були внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Матеріали справи не містять підтверджується дотримання умов звільнення позивача від адміністративної відповідальності, як власника вказаних транспортних засобів, які прямо передбачені вищенаведеними положеннями статті 279-7 КУпАП. Отже, з системного аналізу наведених вищезазначених норм слідує, що за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, при цьому, така особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності лише в двох випадках зазначених вище.

Суд констатує, що представником позивача Поповим В.В. було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому позивач вказує на те, що причіп згідно з свідоцтвом реєстрації транспортного засобу є контейнеровозом. 20.10.2024 тягач МАН НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , посвідчення НОМЕР_3 був зроблено аналіз на ваговому комплексі, розташованому на об`їзній дорозі в районі 2х Стовбів, на якому проводять вимірювання навантажень Укртрансбезпека. Згідно аналізу навантаження вага склала 44710 кг при технічній характеристиці 44880 кг (допустимої ваги перевезення без штрафів). З цими показниками відповідач - Укртрансбезпека погодилася. Це опосередковано доводить, що допустиме навантаження для цього тягача з причепом 44880 кг та підтверджує відсутність правопорушення для контейнеровозу. Згідно даних системи контролю GPS навігації транспортного засобу, звіту Мобітім, зафіксовано, що автомобіль рухався з населеного пункту с. Волосківці Чернігівської області на термінал Рісойл в м. Чорноморськ Одеської області. На шляху прямування транспортного засобу було ще три комплекса: WIM59, WIM05, WIM49, які не зафіксували порушення перевищення ваги. Таким чином, доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Однак, представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив суд провести розгляд даної справи за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача Воробйова А.О. в судове засідання не з`явилася. Однак, подала до суду заяв, в якій просила суд відмовити у задоволенні даного позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, а також провести розгляд даної справи за відсутності представника відповідача.

А тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КАС України, проводить розгляд даної справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Судом встановлено, що 18.12.2024 гол. спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Головня Т.С. було винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, Серії АВ № 00003633, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КпАП України.

Так, із постанови Серії АВ № 00003633 від 18.12.2024 вбачається, що 17.12.2024 о 13 год. 32 хв. на автодорозі М 01, км 49-495, Київської області, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб «MAN TGX 26.480», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа, якою є ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,43 % (2,975 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим порушено вимоги п. 22.5 ПДР України та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КпАП України.

В оскаржуваній постанові зазначені фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2610 мм, 2-3: 1340 мм, 3-4: 5570 мм, 4-5: 1410 мм; 5-6: 1300 мм; навантаження на вісь 1 - 6650 кг, 2 5500 кг, 3 - 10000 кг, 4 - 8500 кг, 5 - 8400 кг; 6 - 8700 кг; загальна маса 47750 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальні маса 42975 кг.

Пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів, зокрема, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон для автомобільних доріг державного значення.

При цьому допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Диспозицією ч. 2 ст. 132-1 КпАП України визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Пунктом 1.3. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником вантажного транспортного засобу спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «MAN TGX 26.480», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4 від 12.10.2024.

Із доданого до матеріалів справи Договору оренди (найму) транспортного від 14.10.2024 вбачається ОСОБА_1 передала транспортний засіб спеціалізований вантажний силовий тягач МАN, д/н НОМЕР_1 в оренду ТОВ "ДАЛЕКС АГРО" строком до 14.10.2027.

Вказаний Договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. за реєстровим № 2012.

Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до статті 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Зокрема, для встановлення осіб, зазначених у статті 14-3 КУпАП, уповноваженою посадовою особою формується запит у письмовій формі (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних» та у встановленому порядку надсилається до відповідних центральних органів виконавчої влади, визначених законодавством.

Порядок електронної інформаційної взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства інфраструктури України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України відповідно через Міністра внутрішніх справ України, Міністра інфраструктури України, затверджений спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства інфраструктури України від 13 серпня 2021 року № 607/422, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 вересня 2021 року за № 1145/36767, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт». Так, інформаційна взаємодія здійснюється з використанням інформаційних систем суб`єктів інформаційних відносин засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів або за допомогою прикладних програмних інтерфейсів шляхом автоматизованого обміну електронними повідомленнями між інформаційними системами із застосуванням засобів технічного та криптографічного захисту інформації з дотриманням вимог Закону України «Про захист інформації в інформаційно телекомунікаційних системах».

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує на те, що під час розгляду події, вказаної в оскаржуваній постанові, посадовою особою Укртрансбезпеки отримано інформацію стосовно відповідальної особи Кобець Дар`ї Дмитрівни, яка була отримана на основі відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС. Відомості про належного користувача не були внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Згідно пункту 3 Розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2020 № 779 (надалі Порядок ведення ЄДРТЗ), до ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.

У відповідності до пункту 4 Розділу II Порядку ведення ЄДРТЗ, внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, державної реєстрації транспортного засобу; перереєстрації транспортного засобу; зняття з обліку транспортного засобу; внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу; передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачею тимчасового реєстраційного талона.

При цьому, пунктом 1 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1145 (надалі Порядок внесення відомостей про належного користувача) визначає, що цей Порядок визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу для автоматизованого обліку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Порядку заявники - власник транспортного засобу (його представник за нотаріально посвідченою довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належний користувач.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Порядок передбачає можливість реєстрації належного користувача транспортного засобу як за заявою власника транспортного засобу, так і належного користувача. При цьому невнесення відомостей до Реєстру щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований.

ОСОБА_4 не надано доказів того, що вона як власник транспортного засобу вносила особисто до Реєстру відомості про належного користувача належного їй на праві власності транспортного засобу.

Відповідно до ст. 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння; внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Матеріали справи не містять підтверджується дотримання умов звільнення позивача від адміністративної відповідальності, як власника вказаних транспортних засобів, які прямо передбачені вищенаведеними положеннями статті 279-7 КУпАП.

Отже, з системного аналізу наведених вищезазначених норм слідує, що за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху навантаження в 44 т. допускається для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

Таким чином застосування гранично допустимої фактичної маси транспортного засобу у 44 тони можливе за одночасного дотримання трьох умов: 1) транспортний засіб - трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом; 2) можливість перевезення транспортним засобом контейнерів ( ТЗ - контейнеровоз); 3) перевезення транспортним засобом-контейнеровозом саме контейнерів (одного або більше контейнерів) або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Відсутність хоча б однієї з умов виключає можливість застосування гранично допустимої фактичної маси транспортного засобу у 44 тони.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (далі Наказ №363), визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

При цьому, сідельний тягач в поєднанні з напівпричепом складають автомобільний поїзд та являються транспортним засобом, єдиним призначенням якого є перевезення вантажів, відтак, відносяться до категорії вантажних автомобілів.

У Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 № 363 (далі - Наказ №363), дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів.

Також Наказом № 363 наведено визначення: вантажний контейнер одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб. м і більше).

Відповідно до п. п. 17.1 - 17.5 Наказу № 363 універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі.

В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян. Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг.

Згідно наданих товарно транспортних накладних, перевозився сипучий вантаж без тари.

Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб. м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб. м).

Крім цього, відповідно до вимог п. 17.15 Наказу № 363 після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.

Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

Пунктом 16 частини 1 статті 4 Митного кодексу України встановлено, що контейнер транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що:

а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів;

б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання;

в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження;

г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший;

ґ) сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати;

д) що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 № 521 затверджено Порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання (далі Порядок № 521).

Відповідно до п. п. 1.1 1.5 Порядку № 521 цей порядок визначає механізм затвердження конструкції колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) категорій M, N, O, L, нових частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах (далі - обладнання) відповідно до вимог Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року.

На кожен КТЗ або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.

На кожен новий КТЗ або партію обладнання, які відповідають вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу яких не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, а також на КТЗ, що були у користуванні, сертифікат відповідності видають уповноважені органи або органи із сертифікації, акредитовані відповідно до законодавства, призначені Міністерством інфраструктури України.

Індивідуальному затвердженню підлягає кожен КТЗ: а) новий, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу КТЗ, підлягає першій державній реєстрації в Україні; б) що був у користуванні і підлягає першій державній реєстрації в Україні; в) конструкцію якого змінено під час переобладнання. Індивідуальному затвердженню підлягає кожна партія обладнання, яка відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якої не підтверджена сертифікатом типу.

Таким чином суд зазначає, що контейнери, які в розумінні Порядку № 521 є транспортним обладнанням до колісного транспортного засобу, підлягають сертифікації.

Позивачкою, на підтвердження доводів позовної заяви до матеріалів справи не надано документального підтвердження перевезення контейнера, зокрема й сертифікатів контейнера, яким, згідно з твердженнями позивача перевозився вантаж.

З огляду на вище викладене, суд зазначає на безпідставні посилання сторони позивача на те обставину, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спеціалізований напівпричіп є контейнеровозом, внаслідок чого, дозволяє перевозити контейнери та є достатньою підставою для застосування максимально дозволеної загальної ваги транспортного засобу у 44 тони.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 ЗУ «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 33 ЗУ «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У той же час, відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила проїзду), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил проїзду, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Вказаними вище нормами врегульовано, що допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженому постановою КМУ від 27.12.2019 року за № 1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Як судом було вище зазначено, що у оскаржуваній постанові Серії АВ № 00003633 в оскаржуваній постанові зазначено фактичні зафіксовані параметри ТЗ:

?кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь;

?відстань між вісями 1-2: 2610 мм, 2-3: 1340 мм, 3-4: 5570 мм, 4-5: 1410 мм; 5-6: 1300 мм;

?навантаження на вісь 1 - 6650 кг, 2 - 5500 кг, 3 - 10000 кг, 4 - 8500 кг, 5 - 8400 кг; 6 - 8700 кг; загальна маса - 47750 кг.

Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальні маса 42975 кг.

Державні стандарти України (ДСТУ) стандарти, розроблені відповідно до чинного законодавства України, що встановлюють для загального і багаторазового застосування правила, загальні принципи або характеристики, які стосуються діяльності чи її результатів, з метою досягнення оптимального ступеня впорядкованості, розроблені на основі консенсусу та затверджені уповноваженим органом.

Таким чином, застосовувані параметри похибки відповідають встановленим вимогам зазначеного вище ДСТУ.

Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами:

*% перевищення = ((Xфакт ? Xнорм ? похибка пристрою)/Xнорм)*100%

Xфакт фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр);

Xнорм нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Похибка пристрою регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Xфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Так, розрахунок перевищення навантаження на вісь за постановою АВ № 00003633 від 18.12.2024 виглядає наступним чином:

*% перевищення = ((47750кг 40000кг 10%*47750кг)/40000кг)*100%=((7750кг-4775 кг)/40000 кг)*100%= (2975 кг/40000кг)*100% =7,438 %.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем було вірно встановлено перенавантаження на загальну масу ТЗ в 2975 кг, що становить 7,43 %.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5, 7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1,статтею132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-1 цього Кодексу.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова серії АВ № 00003633 від 18.12.2024 була винесена на підставі матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів у зв`язку з встановленням в автоматичному порядку правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті про що зазначено в самій постанові.

Крім того, в постанові зазначено посилання в Інтернеті на вебсайт на якому можливо ознайомитися з доказами вчинення правопорушення.

Фіксація правопорушення здійснювалася за допомогою Приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 21, WAGA-WIM35, зав. № 6.

Відповідно до доданих представником відповідача до відзиву на позовну заяву Свідоцтва про повірку № 4/6039 від 26.08.2024 та Сертифіката відповідності UA.TR.113-0695/15F-24 вбачається, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 21, WAGA-WIM35 є справним та придатним до експлуатації.

З наведеного вбачається, що вказані зважувальні прилади здані в експлуатацію, відповідають законодавчим вимогам та вимогам ДСТУ.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що оскаржуваною постановою Серії АВ № 00003633 від 18.12.2024 вірно встановлено, що ОСОБА_1 , будучи відповідальною особою, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,43 % (2,97 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що гол. спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Головня Т.С. дії ОСОБА_1 , як відповідальної особи, кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 132-1 КпАП України та складено постанову Серії АВ № 00003633 від 18.12.2024, а тому її правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає висновки відповідача по справі, про порушення позивачем ОСОБА_1 , як відповідальною особою, вимог ч. 2 ст. 132-1 КпАП України, підтверджені належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для доказування винуватості особи, оскільки обставини, з якими закон пов`язує настання даних подій відповідачем доведені повністю, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 24 квітня 2025 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер