Справа № 335/1991/25
Суддя: Сиротенко В. К.
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1991/25 2-а/335/54/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: у складі головуючого судді - Сиротенко В.К., за участю секретаря судового засідання Кумер А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ, ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ, в якому позивач просить визнати протиправною так скасувати постанову від 23 лютого 2025 року серії ЕНА №4135474 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим сержантом поліції Торба М.Д. серії ЕНА №4135474 від 23.02.2025 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно фабули оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 23.02.2025 року о 16:25 год. ОСОБА_1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гребельна, буд.5 керуючи транспортних засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив вимоги пункту 9.2 «б» Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 року №1306.

Вважає зазначену постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що підлягає скасування з наступних підстав. Обставини, викладені у наведеній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Водій транспортного засобу Volkswagen Touareg , державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 по вул. Гребельна, буд.5 їхав позаду іншого транспортного засобу, дотримуючись свого дорожнього напрямку руху. У певний момент водій транспортного засобу, який їхав попереду раптово виконав різке гальмування, що створило загрозу ДТП для водія позаду. З метою уникнення зіткнення водій ОСОБА_1 , який рухався позаду, змушений був прийняти миттєве рішення. Усвідомлюючи небезпеку, він подивився у дзеркало заднього виду, далі у праве дзеркало заднього виду з пасажирської сторони, пересвідчився, що не спрацював датчик мертвих зон (знаходження транспортного засобі поряд ТЗ, який не видно) та виконав маневр- різкий поворот керма свого транспортного засобу в право, аби уникнути зіткнення із іншими учасниками дорожнього руху. Оскільки дія була виконана в стані крайньої необхідності тобто, у водія не залишалося часу для активації світлого покажчика повороту, екстрене гальмування могло спричинити зіткнення як з вперед їдучим автомобілем, оскільки він міг не встиг застосувати засоби екстреного гальмування через що маневр був здійснений без подачі відповідного сигналу іншим учасникам дорожнього руху. Однак дані дії не спричинили жодної аварійності чи навіть ризику аварійності. Дії водія ОСОБА_1 були вимушеними та націлені на уникнення ДТП. Вказані пояснення ОСОБА_1 під час розгляду справи було надано працівникам УПП.

На підставі викладеного, просить закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 04.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 . Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, визначено дату, час і місце проведення судового засідання. Роз`яснено, що відзив на позовну заяву (відзив) відповідач вправі подати до судового засідання у справі. Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст. 159, ч.1 ст. 261 КАС України, представник відповідача УПП в Запорізькій області ДПП за довіреністю Малій О.М 13.03.2025 (вхідна дата кореспонденції) подав відзив на позовну заяву, у якому, не погоджуючись із адміністративним позовом, представник відповідача зазначає, що під час несення служби 23.02.2025 було зупинено автомобіль Volkswagen Touareg , державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача, який, рухаючись транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при з`їзді з перехрестя з круговим рухом, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України. Жодних сигналів зміни напрямку руху позивач не подав, про що свідчить відеозапис правопорушення зі службового відеореєстратора, який долучено до відзиву. Також зазначає, що під час опрацювання викладених обставин справи не було встановлено будь-яких порушень працівником УПП в Запорізькій області ДПП вимог законодавства України, зокрема під час розгляд справи, тобто оскаржувана постанова серії ЕНА №4135474 від 23.,2.2,25 року винесена з дотриманням ст.222, 251, 252, 278-280 та 283 КУпАП та є законною. Щодо твердження ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може винукнути в майбутньому . діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує…»Джерелами загрозливої небезпеки у разі крайньої необхідності, зокрема, можуть стихійні явища-повені, пожежі, землетруси тощо. Дикі або домашні тварини. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Також зауважено, що органом Національної поліції, у даній справі, є ДПП, від імені якого виступає поліцейський УПП в Запорізькій області ДПП Торба М.Д. уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення. Посадова особа, яка винесла оскаржувану постанову перебуває у трудових відносинах саме з ДПП. Оскільки УПП в Запорізькій області є відокремленим підрозділом ДПП. Належним відповідачем у даній справі є ДПП. Просив замінити неналежного відповідача УПП в Запорізькій області на ДПП та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.04.2025 року клопотання представника УПП ДПП в Запорізькій області про заміну неналежного відповідача задоволено частково. Залучено до участі в справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції та відкладено розгляд справи до 22.04.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, врегульовані ст.286 КАС України. За приписами ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Тобто, подання інших заяв по суті справи не передбачено.

Суд бере до уваги особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, за приписами ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи за ініціативою суду не встановлено, відповідних клопотань не надходило.

Інших заяв по суті справи до матеріалів справи не надходило, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних заяв та клопотань.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Предметом оскарження у справі, що розглядається, є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4135474 від 23.02.2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 510,00 гривень.

Згідно із ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено (ч.3 ст. 286 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 23.02.2025 року інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Торбою М.Д. відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА№ 4135474.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 23.02.2025 о 16 год. 25 хв. в місті Запоріжжя, вул. Гребельна, 5, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Touareg , державний номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив вимоги пункту 9.2 «б» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 122 КУпАП.

На позивача накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 510,00 гривень.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Розділом 9 ПДР України визначення використання попереджувальних сигналів.

Відповідно до пункту 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510,00 грн.).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції № 1395 постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 382 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП суд доходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 2 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Із змісту спірної постанови слідує, що Позивачем допущено порушення правил користування зовнішніми попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху автомобіля - перестроювання на іншу смугу руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено вст.251 КУпАП.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, визначено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а згідно з пунктом 1 розділу IV цієї Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок про те, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення спростовані відеозаписом, який було переглянуто судом.

Як було зазначено раніше, до відзиву наданий відеозапис.

Факт правопорушення містить відеозапис 0:00:12 секунд в реальному часі: 20.02.2025 з 16:25:28 по 16:25:33.

З відеозапису вбачається, що при повороті праворуч у ТЗ позивача відсутні сигнали світловими покажчиками повороту.

Доводи позивача, що водій транспортного засобу, який їхав попереду раптово виконав різке гальмування, що створило загрозу ДТП для водія позаду і він вимушений був прийняти миттєве рішення в стані крайньої необхідності спростовані відеозаписом, який було переглянуто судом.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.122 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, факту не вчинення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП, спростовані дослідженим відеозаписом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху і оскаржуване рішення було прийнято правомірно, а відтак суд приходить до висновку про необґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови, тому у задоволенні позову слід відмовити, а рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін.

Керуючись статтями 9, 245, 247, 251, 283, 287 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 72-77, 241-246, 250, 286,293-296 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ, ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25.04.2025 року

Суддя В.К. Сиротенко