Справа № 160/1665/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2024 рокуСправа №160/1665/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах особи з інвалідністю з дитинства ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах особи з інвалідністю з дитинства ОСОБА_2 , звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області неправомірними в частині не виплати пенсії по втраті годувальника за останні три роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію згідно поданих документів з моменту початку перебігу позовної давності для отримання пенсії по втраті годувальника.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/1665/24 за цією позовною заявою, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 07.02.2024 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
22.02.2024р. до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що згідно рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі №187/838/16-ц від 27.10.2016р. ОСОБА_2 , інваліда з дитинства І групи, визнано недієздатною та встановлено опікуном ОСОБА_1 . Опікун в інтересах ОСОБА_2 звернулась до органів Пенсійного фонду за призначенням пенсії у разі втрати годувальника 23.08.2023р., а годувальники померли: мати - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; батько - ОСОБА_4 22.08.2015 року, Отже, днем призначення пенсії у разі втрати годувальника є дата звернення, а саме 23.08.2023р., оскільки звернення відбулося після спливу 12 місяців від дати смерті годувальників.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі №187/838/16-ц від 27.10.2016 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатною та встановлено опікуном ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 08.11.2016р.
23.08.2023р. ОСОБА_1 , як опікун ОСОБА_2 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника та пенсія була призначена саме з 23.08.2023р.
05.10.2023р. ОСОБА_1 , як опікун ОСОБА_2 , звернулася із заявою з питання строків призначення пенсії у разі втрати годувальника.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо строку, з якого призначена пенсія у разі втрати годувальника, звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, процедури призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (Далі Закон №1058-IV).
Частиною 1 ст. 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
З поданих позивачем доказів встановлено, що батьки ОСОБА_2 померли: мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 29.06.2016р.; батько - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Виконкомом Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 25.08.2015р.
Отже, враховуючи положення ст.45 Закону №1058-IV, ОСОБА_1 , як опікун ОСОБА_2 , мала звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника в строк до 23.06.2017р. протягом 12 місяців з дня смерті матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоб пенсія у зв`язку з втратою годувальника була призначена з дня, що настає за днем смерті годувальника.
Натомість, опікун звернулася до відповідача із відповідною заявою через 7 років з моменту виникнення у ОСОБА_2 права на пенсію у разі втрати годувальника і позовна заява не містить обґрунтованих причин неможливості вчинити такі дії в межах 12 місяців з моменту смерті матері ОСОБА_2 .
Доказів звернення опікуна до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з більш раннього строку позивачкою суду також не надано.
Посилання позивача на строки позовної давності, встановлені ст. 257 ЦК України суд вважає необґрунтованими, оскільки ці строки застосовуються до правовідносин, що виникають в порядку цивільного судочинства, у разі звернення до суду з позовною заявою для захисту особистих немайнових та майнових прав.
Відповідно до ч.2 ст.1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Приймаючи до уваги, що ст.45 Закону №1058-IV визначені строки призначення пенсії і позивачем, як опікуном ОСОБА_2 , пропущений строк звернення за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у виплаті пенсії по втраті годувальника за останні три роки.
При цьому, слід зазначити, що положення ч.1 ст.46 Закону №1058-IV не можуть бути застосовані до цих правовідносин, оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначена тільки 23.08.2023р. і до цього не нараховувалась позивачу.
З огляду на наведене у сукупності, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, відповідно до ст.139 КАС України позивачеві не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова