Справа № 400/7224/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/7224/24

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Федусика А. Г., Крусяна А. В.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі за позовом адвоката Махмутова Олега Артуровича, в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про обов`язок прийняти рішення про звільнення з військової служби

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2024 року адвокат Махмутов О.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - ВЧ НОМЕР_2 ) в про зобов`язання прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII), а саме перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці

В обґрунтування заявлених вимог адвокат зазначив, що його довіритель проходить військову службу за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_2 у військовому званні «сержант».

Як стверджує адвокат, на утриманні у ОСОБА_1 перебувають троє неповнолітніх дітей, заборгованість зі сплати аліментів на їх утримання - відсутня.

Вважаючи, що має право на звільнення з військової служби за наведених обставин, ОСОБА_1 звернувся до командування ВЧ НОМЕР_2 з рапортом про звільнення відповідно до пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII.

Вважаючи відмову ВЧ НОМЕР_2 в задоволенні рапорту ОСОБА_1 , з підстав відсутності достатніх доказів стосовно утримання ним трьох дітей, протиправною, адвокат Махмутов О.А. заявив таке.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак, на переконання адвоката, діти вважаються такими, які перебувають на утримання кожного з батьків.

Він стверджує, факт перебування на утриманні дітей та відсутність заборгованості зі сплати аліментів підтверджується: розрахунком заборгованості старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС Долини Дмитра по примусовому виконанню виконавчого листа №2102/5329/2012; нотаріальною посвідченою заявою дружини Позивача ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 несе фінансові затрати по утриманню сім`ї.

Резюмуючи викладене, представник ОСОБА_1 вказує, що, останній, сплачує аліменти на користь двох своїх доньок від першого шлюбу, а саме на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і заборгованість зі сплати аліментів відсутня, а також перебуваючи у другому шлюбі утримує спільну дитину - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов задоволено.

Суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за абзацом 4 підпункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII, а саме перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці

Задовольняючи позов , суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII, необхідною умовою звільнення з військової служби є наявність на утриманні дітей у віці до 18 років та відсутність заборгованості по сплаті аліментів.

Суд поважав, що наявні в матеріалах докази підтверджують те, що позивач є батьком трьох дітей до 18 років та утримує їх, заборгованість зі сплати аліментів - відсутня.

Проаналізувавши положення Сімейного кодексу України, суд першої інстанції виснував, що дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Покликаючись на частину 2 статті 188 Сімейного кодексу України, суд відзначив, шо батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Водночас , як заявив суд, матеріали даної справи не містять рішення суду, згідно з яким позивача звільнено від обов`язку утримувати своїх дітей

Покликаючись на Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153), суд першої інстанції, вважає, що в даному випадку у відповідача немає дискреційних повноважень, оскільки закон не передбачає будь-яких альтернативних варіантів рішення за наслідками вирішення рапорту військовослужбовця за встановлених судом обставин. Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним та не суперечить закону.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим ВЧ НОМЕР_2 , в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляції, ВЧ НОМЕР_2 зазначила, що для розгляду питання про звільнення військовослужбовця у зв`язку з перебуванням у нього на утриманні трьох і більше дітей, слід дослідити питання самого терміну «утримання», що включає в себе більш багатогранне поняття, аніж тільки сплату грошових коштів, що фактично являє собою лише фінансове забезпечення дітей, і має вузький характер.

На думку ВЧ НОМЕР_1 , законодавство передбачає, що для звільнення з військової служби необхідно не просто мати трьох і більше дітей, але також фактично утримувати їх, тобто не тільки матеріально, а і фізично їх підтримувати.

Тому, як вважає скаржник, для позитивного розгляду питання щодо звільнення ОСОБА_1 , йому необхідно разом з рапортом про звільнення, надати докази того, що він їм надає не тільки матеріальну допомогу, але фізично підтримує, включаючи освіту, медичний догляд і таке інше.

Окрім того, скаржник звертає увагу, що в довідці державного виконавця, зазначено про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості щодо сплати аліментів на неповнолітніх дітей, станом на 01.06.2024, однак, відповідно до довідки про доходи, станом на дату подачі ним рапорту, останній не сплатив в повній мірі належну суму аліментів та у нього існувала заборгованість на загальну суму 37 843 грн.

Представник ВЧ НОМЕР_2 стверджує, що про наявність заборгованості щодо сплати аліментів ОСОБА_1 було оголошено особисто на шикуванні 27.05.2024 о 15:45 в присутності свідків, військовослужбовців ВЧ НОМЕР_3 (військової частини НОМЕР_1 ), а відтак були відсутні підстави позитивно розглянути його рапорт.

Адвокат Махмутов О.А. та його довіритель ОСОБА_1 не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 має трьох дітей, а саме від першого шлюбу: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та від другого шлюбу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвом про народження.

Це підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_5 .

24.05.2024 позивач подав до командування ВЧ НОМЕР_1 рапорт про звільнення із військової служби на підставі абзацу 4 підпункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII, а саме перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

До рапорту ОСОБА_1 подав свідоцтво про народження трьох дітей свідоцтво про шлюб з матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

На підтвердження факту перебування на його утриманні трьох дітей та відсутності заборгованості зі сплати аліментів позивач подав до рапорту про звільнення, розрахунок заборгованості старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС Долини Дмитра по примусовому виконанню виконавчого листа № 2102/5329/2012, нотаріальну заяву дружини, засвідчену нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко О.Г. про те, що ОСОБА_1 повністю несе фінансові затрати по утриманню сім`ї.

Листом від 17.06.2024 відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що підстави для звільнення ОСОБА_1 відсутні через не надання достатніх доказів утримання своїх дітей та запропонував звернутись до суду для встановлення факту утримання дітей.

У вказаному листі зазначено про існування у ОСОБА_1 на день подання та розгляду його рапорту заборгованості стосовно сплати аліментів в сумі 37 843 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до пункту 3 частини 12 статті 26 Закону військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема під час дії воєнного стану - перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

За аналізом вказаної норми, право на звільнення мають військовослужбовці, які є батьком трьох та більше дітей. Підтвердженням батьківства є свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовослужбовця.

Звільнитись можуть військові, які проживають з дітьми однією сім`єю, так і ті хто не проживає з дітьми, але здійснює їхнє матеріальне утримання та забезпечення.

У випадку, якщо батьки розлучені, а діти фактично проживають з матір`ю військовослужбовцю для звільнення необхідно довести факт утримання всіх таких дітей та відсутність заборгованості по сплаті аліментів.

Як випливає з матеріалів справи, до рапорту про звільнення ОСОБА_1 долучив розрахунок заборгованості по несплаті аліментів, з якого вбачається, що в травні місяці ним була повністю погашена заборгованість по аліментам.

Довід скаржника про те, що у ОСОБА_1 , на момент подання рапорту про звільнення, існувала заборгованість по сплаті аліментів в сумі 37 843 грн, є слушними, але у цій справі не можна його врахувати оскільки вказана заборгованість перевищувала суму платежів за три місяці.

Так, у травні 2024 року сума аліментів, яка підлягала стягненню з боржника, в особі ОСОБА_1 складала 15 943,73 грн. За таких умов, заборгованість повинні складати 47 829,39 грн.

Досліджуючи доводи скаржника про те, що для позитивного розгляду питання щодо звільнення ОСОБА_1 , йому необхідно було разом з рапортом про звільнення, надати докази того, що він надає дітям не тільки матеріальну допомогу, але фізично підтримує, включаючи освіту, медичний догляд і таке інше, колегія суддів установила таке.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України).

У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до статті 164 Кримінального кодексу України.

Частинами 1-3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Додаток №19 до Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачає перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби ( а редакції на момент подання рапорту).

В пункті 13 даного Додатку вказано, що у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (під час дії воєнного стану) подають з поданням про звільнення :

копію свідоцтва про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства (материнства) особи;

один з документів: копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або копія рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з одним з батьків, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти, та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дітей на утриманні військовослужбовця відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину;

довідка про наявність (відсутність) заборгованості зі сплати аліментів, видану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законодавством.

Аналізуючи правову позицію ВЧ НОМЕР_1 , колегія суддів установила, що, остання, будь яких зауважень до того, що позивач подав документи для звільнення з військової служби, з порушенням пункту 13 Додатку №19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, не висловила.

За таких умов, відмова у звільненні у зв`язку з відсутністю документів про те, що військовослужбовець надає своїм неповнолітнім дітям не тільки матеріальну, а і фізичну підтримку, не відповідає умовам наведеного вище законодавства.

До того ж, на думку суду апеляційної інстанції, утримання дитини, в розумінні норм сімейного законодавства це участь батька або матері (залежно від того, хто проживає окремо) в утриманні дитини, яка сплачується в грошовій формі щомісяця.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і немає причин для втручання в нього.

За приписами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду розподіл судових витрат не проводиться.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями: 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі за позовом адвоката Махмутова Олега Артуровича, в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про обов`язок прийняти рішення про звільнення з військової служби залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя А. Г. Федусик

суддя А. В. Крусян

Повне судове рішення складено 25.04.2025.