Справа № 640/5955/22
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року Справа№640/5955/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (, 03151, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у м. Києві №837/26-15-33-17-26/ від 30.06.2020 про виключення з реєстру платників єдиного податку;

- зобов`язати ГУ ДПС у м.Києві поновити ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку шляхом виключення запису про анулювання її реєстрації платника єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в акті камеральної перевірки за позивачем станом на 01.06.2020 обліковувався податковий борг по сплаті єдиного податку з фізичних осіб в сумі 7267 грн. Жодної деталізації щодо дати виникнення такого боргу чи визначення місяців на перше число яких такий борг існував акт перевірки не містить. Як вбачається із податкових декларацій позивача - у декларації за 3 квартали 2019 року при заповненні розділу 5 Податкової декларації платника єдиного податку, значення рядків 13 та 14 були сплутані між собою і позивач не вказав в рядку 13 суму нараховану за попередній звітній період.

При цьому, позивач вірно зазначив суму доходу за звітний період (3 квартали) в рядку 8 -332754,98 грн. та вірно розрахував суму єдиного податку нарахованого за звітний період (З квартали) в рядку 12 - 16637,75 грн.

Однак, позивач допустив технічну помилку та не вніс до рядка 13 декларації суму нарахованого та сплаченого єдиного податку за попередній звітний період (півріччя) у сумі 7267 грн., у зв`язку із чим сума єдиного податку, яка підлягала нарахуванню та сплаті за підсумками поточного звітного періоду (3 квартали) у рядку 14 була визначена в сумі 16637,75 грн., замість 9370,75 грн. (16637,75-7267 =9370,75 грн.).

Проте, під час сплати до бюджету відповідної суми єдиного податку позивач вірно розрахував та сплатив належну суму у розмірі 9370,75 грн., що підтверджується квитанцією про оплату.

Також вказує, що імовірно, внаслідок технічної помилки, починаючи з податкової декларації за 3 квартали 2019 року і далі до 01.06.2020 - дати проведення камеральної перевірки позивача, після кожної поданої декларації збільшувався податковий борг на 7267 грн. за кожний період.

Зазначена технічна помилка була виявлена позивачем у серпні 2020 року та 18.08.2020 позивач подав декларацію, в якій уточнив суму податкових зобов`язань за 3 квартали 2019 року та виправив помилку вірно визначивши суму нарахованого податкового зобов`язання - 9370,75 грн. (рядок 16). Дана уточнююча декларація була прийнята відповідачем.

Отже, вказана відповідачем сума податкового боргу, на яку він посилається, як на підставу прийняття спірного рішення, утворилася внаслідок допущеної позивачем помилки при заповненні податкової звітності, а саме рядку 13 пункт 5 декларації, у зв`язку з чим позивачу автоматично нараховувались зобов`язання за кожний квартал, починаючи з 3-го кварталу 2019 року. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави вважати, що у позивача протягом двох послідовних кварталів в 2020 році був наявний податковий борг, оскільки суми, які обліковувалися в якості боргу не існували в дійсності, а лише були відображені у вказаних податкових деклараціях позивача внаслідок допущеної позивачем технічної помилки, що була виправлена в подальшому у встановлений ПК України спосіб.

Саме наявність у суб`єкта господарювання податкового боргу з єдиного податку, який виник у зв`язку з неналежним виконанням останнім обов`язку щодо вчасної сплати такого податку, та, як наслідок, порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, є підставою для застосування до платника податку приписів абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 24.04.2020 по справі №813/4315/16).

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність у позивача боргу зі сплати єдиного податку за спірний період, вважає, що у відповідача були відсутні підстави приймати рішення про виключення його з реєстру платників єдиного податку. Отже таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.02.2022 залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №640/5955/22 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст. 262 КАС України).

Від представника ГУ ДПС в Донецькій області надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що згідно з даними інформаційної системи ДПС ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.03.2019 перебуває на обліку в ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДПС у м. Києві як фізична особа - підприємець, з 13.03.2019 по 30.06.2020 зареєстрований платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5 відсотків до доходу, реєстрація платника єдиного податку анульована за рішенням контролюючого органу.

Відповідно інтегрованої картки платника (ІКП) по єдиному податку з фізичних осіб (КБК 18050400) на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у ФОП ОСОБА_1 наявний податковий борг, а саме: 01.01.2020 - 7267,00 грн., 01.02.2020 - 7267,00 грн., 01.03.2020 - 7267,00 грн., 01.04.2020 - 7267,00 грн., 01.05.2020 - 7267,00 грн., 01.06.2020 - 7267,00 грн.

Заборгованість по єдиному податку виникла у зв`язку: з несплатою в повному обсязі самостійно визначеного податкового зобов`язання в сумі 16637,75 грн. (податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за три квартали 2019 року № 31719936 від 03.11.2019, термін сплати - 21.11.2019).

Керуючись ст. 75, ст. 76, п. 299.10, п. 299.11 ст. 299 Кодексу за недотримання платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 абз. 8 п.п.298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Кодексу складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування № 853/26-15-33-17-11/ НОМЕР_1 від 10.06.2020, який надіслано листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу платника: АДРЕСА_2 (номер поштового відправлення 502) та згідно повідомлення про вручення повернуто за закінченням терміну зберігання. На підставі акту перевірки прийнято рішення № 837/26-15-33-17-26/ НОМЕР_1 від 30.06.2020 про виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.07.2020, яке надіслане листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу платника: АДРЕСА_2 (номер поштового відправлення 851) та згідно повідомлення про вручення повернуто за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2025 заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити пропущений строк.

Станом на дату вирішення даної справи інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець (РНОКПП НОМЕР_1 ) 13.03.2019 та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у місті Києві, з 13.03.2019 по 30.06.2020 зареєстрований платником Єдиного податку третьої групи за ставкою 5 відсотків до доходу.

Головним державним ревізором-інспектором Головного управління ДПС у м. Києві Кулаковою А.В., на підставі ст. 75, ст. 76, п. 299.10, п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ проведено перевірку щодо порушення умов перебування платником єдиного податку третьої групи ФОП ОСОБА_1 , за результатом якої складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування №853/26-15-33-17-11/ НОМЕР_1 від 10.06.2020.

Без зазначення, що було встановлено перевіркою, зроблено висновок: абз. 8 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Кодексу; станом на 01.06.2020 борг по сплаті єдиного податку з фізичних осіб в сумі 7267 гривень.

На підставі висновків акту перевірки від 10.06.2020, відповідачем було прийнято рішенням №837/26-15-33-17-26/ НОМЕР_1 від 30.06.2020, яким позивачу було анульовано реєстрацію платником єдиного податку шляхом виключення його з реєстру платників єдиного податку.

Вважаючи рішення Головного управління ДПС у м. Києві про виключення з реєстру платника єдиного податку позивача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

За визначенням, що міститься підпункті14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу (далі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

На виконання підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 38.1. статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із абзацами першим-другим пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням, що міститься у підпункті 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пунктів 76.1.-76.2. статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

На виконання пункту 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За визначенням, що міститься у пункті 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пункт 291.3 ст.291 ПК України встановлює, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до абзацу другого пункту 294.1. та пункту 294.2. статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал. Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Керуючись підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у тому числі, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно із підпунктом 299.10.3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 299.1. та 299.11. статті 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі Акту перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Так, дійсно, контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки.

При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Як встановлено вище, оскаржуване рішення прийнято у зв`язку тим, що у позивача наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів та становить на 01.01.2020 - 7267,00 грн., 01.02.2020 - 7267,00 грн., 01.03.2020 - 7267,00 грн., 01.04.2020 - 7267,00 грн., 01.05.2020 - 7267,00 грн., 01.06.2020 - 7267,00 грн.

В той же час, внаслідок технічної помилки позивач не вніс до рядка 13 декларації суму нарахованого та сплаченого єдиного податку за попередній звітний період (півріччя) у сумі 7267 грн., у зв`язку із чим сума єдиного податку, яка підлягала нарахуванню та сплаті за підсумками поточного звітного періоду (3 квартали) у рядку 14 була визначена в сумі 16637,75 грн., замість 9370,75 грн. (16637,75-7267 =9370,75 грн.).

Проте, під час сплати до бюджету відповідної суми єдиного податку позивач вірно розрахував та сплатив належну суму у розмірі 9370,75 грн.

Внаслідок технічної помилки, починаючи з податкової декларації за 3 квартали 2019 року і далі до 01.06.2020 - дати проведення камеральної перевірки позивача, після кожної поданої декларації збільшувався податковий борг на 7267 грн. за кожний період.

Зазначена технічна помилка була виявлена позивачем у серпні 2020 року та 18.08.2020 позивач подав декларацію, в якій уточнив суму податкових зобов`язань за 3 квартали 2019 року та виправив помилку вірно визначивши суму нарахованого податкового зобов`язання - 9370,75 грн. (рядок 16). Дана уточнююча декларація була прийнята відповідачем.

Отже, така підстава оскаржуваного рішення, як наявність податкового боргу за позивачем, спростована встановленими обставинами.

Таким чином, рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві №837/26-15-33-17-26/ від 30.06.2020 про виключення з реєстру платників єдиного податку не відповідає приписам частини другої статті 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у місті Києві поновити позивача в реєстрі єдиного податку шляхом виключення запису про анулювання її реєстрації платника єдиного податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з п. 19-3.1 ст. 19-3 ПК України до функцій державних податкових інспекцій належать: здійснення сервісного обслуговування платників податків; здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; формування та ведення Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу; виконання інших функцій сервісного обслуговування платників податків, визначених законом.

Відповідно до п. 299.1 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з пп. 299.13 ст. 299 ПК України з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку: податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку; види господарської діяльності; дату виключення з реєстру платників єдиного податку.

Отже, у випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру. Анулювання реєстрації платником єдиного податку передбачає собою перехід платника податків на загальну систему оподаткування.

Платник податку, починаючи з дати анулювання реєстрації платником єдиного податку, та у разі, якщо за рішенням суду скасовано анулювання реєстрації такого платника, до дати прийняття такого рішення втрачає право перебувати на спрощеній системі оподаткування, тому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з невідворотністю спричиняє виникнення низки негативних (несприятливих), для такого платника, юридичних наслідків.

При цьому, нормами Податкового кодексу України не передбачена можливість звернення платника податків до контролюючого органу із заявою на поновлення його попереднього статусу платника єдиного податку та включення до реєстру за наслідками скасування у судовому порядку як протиправного рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку.

Таким чином, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача поновити реєстрацію ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2020.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача з вищенаведених мотивів.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

Суд на підставі частини 1 статті 139 КАС України дійшов висновку про стягнення з ГУ ДПС в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суми сплаченого нею судового збору у розмірі 1 984,80 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 64860,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини другої цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частини 3 цієї статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копії:

- договору про надання правової допомоги від 18.01.2022;

- звіт наданих послуг від 14.02.2022;

- квитанція №4-КОС від 21.01.2022.

Позивач зазначив, що поніс витрати на правничу допомогу, яку йому надавав адвокат Ліпатов І.А. у розмірі 64860,00 грн.

Відповідно до звіту наданих послуг виконавцем надані такі послуги: «Правовий аналіз підстав анулювання реєстрації та поданої податкової звітності Клієнта, отримання доказів шляхом направлення адвокатського запиту, вивчення відповіді та документів наданих на адвокатський запит, складання позовної заяви та доказів для подання до суду; розрахунок судового збору, аналіз поточної судової практики та вивчення правових позицій.»

Відповідач заперечує проти розміру наданої позивачу правової допомоги, обґрунтовуючи тим, що розгляд справи відбувається у спрощеному провадженні, тобто складність справи не відповідає реальним витратам на роботу адвоката, судові витрати є завищеними та не обґрунтованими, тому не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, слід врахувати, що ця справа є типовою, про що зазначено у позові, віднесена Кодексом до справ незначної складності, відтак суд погоджує позицію відповідача щодо неспівмірності заявленої суми витрат на професійну правову допомогу з її складністю.

Для включення всього розміру витрат до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Зазначені адвокатом дії (правовий аналіз підстав анулювання реєстрації та поданої податкової звітності Клієнта, отримання доказів шляхом направлення адвокатського запиту, вивчення відповіді та документів наданих на адвокатський запит, складання позовної заяви та доказів для подання до суду; розрахунок судового збору, аналіз поточної судової практики та вивчення правових позицій) є складовими частинами таких послуг як написання позовної заяви та підготовка позовної заяви для направлення до суду.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, та їх обсягом та вирішив стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Отже, відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, підпадає під критерій розумності, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (, 03151, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві №837/26-15-33-17-26/ від 30.06.2020 про виключення з реєстру платників єдиного податку.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві відновити реєстрацію ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2020.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 984,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Повне судове рішення складено 25.04.2025.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька