Справа № 420/3855/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/3855/24

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

повний текст судового рішення

складено 05.02.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення суду у справі №420/3855/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року по цій справі, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з 04.08.2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 04.02.2023 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», в повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 року по справі №420/3855/24, а саме, у третьому абзаці суд замінив дату нарахування та виплати доплати на 04.08.2023 року.

26.12.2024 року ухвалою суду за заявою ОСОБА_1 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області протягом двадцяти календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2024 року по справі №420/3855/24.

Ухвала вручена ГУ ПФУ в Одеській області 26.12.2024 року в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

14.01.2025 року ГУ ПФУ в Одеській області подало звіт.

За змістом звіту, 08.01.2025 року здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 04.08.2023 року із урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», в повному обсязі. Розмір пенсії з 01.02.2025 року становить 23 610,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення суду у справі № 420/3855/24.

Не погодившись з прийнятою ухвалою від 05 лютого 2025 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким встановити Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року по справі №420/4040/22 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 з 04 лютого 2023 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», в повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум. Апелянт вважає, що ухвала суду від 04.02.2025 року винесена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для її скасування.

Як зазначає апелянт, в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження від 05 січня 2024 року №73741183 (старший державний виконавець Пхіденко О.С.) по примусовому виконанню рішення суду від 22 червня 2022 року №420/4040/22, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі №420/3226/21 (про перерахунок пенсії) без обмеження її максимального розміру з 01 квітня 2019 року.

Тобто, як вказує апелянт, судом чітко визначено, що без обмеження максимального розміру пенсії ГУ ПФУ в Одеський області повинно сплачувати йому пенсію з 01 квітня 2019 року. В судовому рішенні відсутня дата, до якої сплачується пенсія без обмежень, оскільки пенсія повинна виплачуватися без обмежень максимального розміру постійно після винесення рішення суду.

Також апелянт наголошує, що не зрозуміло, на підставі чого суд першої інстанції прийшов до висновку, що «… пенсійним органом надано докази виконання рішення суду у повному обсязі, а саме: здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 04.08.2023 із урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14.07.2021 року №713», якщо в перерахунку зазначено, що в такому випадку розмір пенсії перевищує 23 610 грн., а йому виплачують пенсії тільки в розмірі 23 610 грн. Жодних обґрунтувань цього, на думку апелянта, в ухвалі суді від 05 лютого 2025 року немає.

27.02.2025 року (вхід.№10932/25) на адресу суду апеляційної інстанції від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Нестерук Катерини Олегівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

10.03.2025 року (вхід.№12690/25) ОСОБА_1 подав письмові пояснення після отримання відзиву на апеляційну скаргу, згідно яких просить суд ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року по справі №420/3855/24 скасувати; винести нове судове рішенням, яким встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року по справі №420/4040/22 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 з 04 лютого 2023 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», в повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до вимог ч.3 ст.311, ст.312, КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року №4094-ІХ внесені зміни до КАС України, який доповнено статтею 382-1 КАС України про порядок розгляду заяви про зобов`язання подати звіт, статтею 382-2 КАС України, яка регламентує розгляд звіту про виконання судового рішення та статтею 382-3 КАС України - рішення за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, які є чинними з 19 грудня 2024 року.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Отже, з 19 грудня 2024 року питання судового контролю вирішуються у судах з урахуванням змін, внесених Законом №4094-ІХ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Згідно з вимогами ч.2, 3 ст.382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Частиною п`ятою ст.382-3 КАС України визначено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Згідно з вимогами ч.11 ст.382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Отже, на етапі перевірки звіту суб`єкта владних повноважень, який стосується, зокрема, виплати заборгованості з нарахованих, але невиплачених сум пенсій, суд має можливість врахувати добросовісну поведінку боржника, яка полягає у вчинені достатніх та вичерпних дій задля забезпечення органу у фінансуванні та не накладати стягнення у вигляді штрафу на керівника боржника. У такому випадку сум встановлює новий строк, який становить від 10 днів до трьох місяців.

Як зазначає ГУ ПФУ в Одеській області в поданому звіті від 14.01.2025 року (вхід.№3999/25), Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 року по справі №420/3855/24, з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2024 року по справі №420/3855/24, проведено 08.01.2025 року перерахунок з 04.08.2023 року пенсії ОСОБА_1 з включенням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. з урахуванням раніше проведених виплат. Розмір пенсії з 01.02.2025 року становить 23 610,00 грн.

Також ГУ ПФУ в Одеській області повідомило, що ним внесено відомості про виконання рішення у справі №420/3855/24 до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (скріншот додається).

Таким чином, на думку ГУ ПФУ в Одеській області, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.

Враховуючи викладене, ГУ ПФУ в Одеській області просить прийняти звіт Головного управління про виконання рішення у справі №420/3855/24.

Як вбачається з поданого звіту ГУ ПФУ в Одеській області від 14.01.2025 року та доданих до нього матеріалів, 08.01.2025 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 04.08.2023 року із урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Отже, розмір пенсії з 01.02.2025 року становить 23 610,00 грн.

Крім того, до звіту надані докази внесення ГУ ПФУ в Одеській області відомостей про виконання рішення у справі №420/3855/24 до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області вжито заходи щодо належного виконання рішення суду у справі №420/3855/24, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про прийняття звіту суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального закону та вирішив справу по суті правильно, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька