Справа № 240/16888/23
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у відводі судді)

25 квітня 2025 року м. Житомир

справа № 240/16888/23

категорія 108000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: м.Житомир, вул. Лятошинського Бориса, 5, заяву представника позивача про відвід судді Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Наталії Миколаївни від розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування наказу і рішення, -

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування наказу і рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 для розгляду даної справи визначено головуючим суддею Майстренко Н.М.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про скасування наказу і рішення, - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подала до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року.

Згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 скасовано. Справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.03.2024 адміністративну справу №240/16888/23 передано судді Майстренко Н.М.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 розгляд адміністративної справи №240/16888/23 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування наказу і рішення, - продовжено.

04 квітня 2025 року від представника позивача - Новіка Владислава Ігоровича (діє на підставі ордеру серії СА №1105018 від 02.12.2024) через систему "Електронний суд" надійшла заява (за вх.№26048/25) про відвід судді Майстернко Н.М.

В обґрунтування заяви про відвід судді представник позивача зазначає, що суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки в межах розгляду справи №240/16888/23 здійснює судочинство упереджено, так як справа перебуває в провадженні досить тривалий строк, починаючи з 2023 року.

На виконання ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 адміністративну справу №240/16888/23 передано на автоматизований розподіл для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Майстренко Н.М.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025, автоматизованою системою документообігу суду для вирішення питання про відвід судді Майстренко Наталії Миколаївни визначено суддю Горовенко Анну Василівну.

Відповідно до ч.8 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Розглянувши заявлене клопотання про відвід судді Майстренко Наталії Миколаївни, суд зазначає наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом Кодексу адміністративного судочинства України процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналіз зазначеної процесуальної норми свідчить на користь висновку, що метою відводу судді є уникнення будь-яких ситуацій, які б свідчили про зацікавленість у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення. Відповідно до наведених положень унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності в учасника судового розгляду обґрунтованого певними об`єктивними обставинами сумніву щодо його неупередженості.

В свою чергу неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді («Морель проти Франції», пункти 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії», пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних («Лука проти Румунії», пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду («Ветштайн проти Швейцарії», пункт 44; «Пабла Кю проти Фінляндії», пункт 30; «Мікалефф проти Мальти», пункт 96).

У рішенні в справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини, з посиланням на його усталену практику, вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Ветштайнпроти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43). Також стосовно об`єктивного критерію цей Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 50, 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Приписами частини 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень частини 3 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Суд зазначає, що у разі незгоди із судовими рішеннями під час розгляду даної справи таке рішення може бути оскаржено у порядку, встановленому процесуальним законодавством, та не є доказом упередженості судді при розгляді справи чи підставою для задоволення заяви про відвід судді.

В заяві про відвід судді, представник позивача посилається на те, що суд ставиться до розгляду справи упереджено, оскільки тривалий час, суддя Майстренко Н.М. не розглядає справу.

При цьому, посилання представника позивача викладенні у вказаній заяві не зайшли свого підтвердження, адже сумніви заявника щодо упередженості судді є суб`єктивними твердженнями останнього та не підтверджуються жодними доказами.

Аргументи стосовно перебування даної справи у провадженні суду поза межами розумних строків, визначених ст.258 КАС України не є свідченням упередженості судді під час розгляду відповідної справи, тому не можуть бути підставою для відводу.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається представник позивача, не можуть бути підставою для відводу судді Майстренко Н.М.

З огляду на викладене, обставини, наведені представником позивача в обґрунтування заяви про відвід судді, не є такими, що відповідно до норм процесуального закону виключають участь судді у розгляді та вирішенні даної адміністративної справи.

На думку суду, доводи, викладені у заяві, не можуть свідчити про упередженість судді та її необ`єктивність і жодним чином не свідчать про неможливість винесення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення у вказаній справі.

Суд повторно наголошує позивачу, що незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява представника позивача про відвід судді Майстренко Н.М. є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Наталії Миколаївни від розгляду адміністративної справи №240/16888/23 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування наказу і рішення, - відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо від рішення суду в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Горовенко