Справа № 485/686/25
Суддя: Яворський С. Й.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 485/686/25
Провадження №2-а/485/16/25
Рішення

іменем України

24 квітня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Камінський Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник- Бусахін Олександр Сергійович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності

встановив:

ОСОБА_1 , через представника, звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №66 від 04.04.2025 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що 25.03.2025 року о 13:50 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся громадянин ОСОБА_1 , для звірки віськово-облікових даних, при звірці військовооблікових даних встановлено, шо останній не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.03.2025 року о 09:00 год., будучи оповішеним згідно абз. 3 п.п. 2 п. 41 Постанови КМУ від 16.05.2024 року № 560 про «Порядок проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період », викликався за повісткою № 2790983 засобами поштового зв`язку (вкладення до рекомендованого повідомлення АТ «Укрпошта» № 031 від 01.03.2025 року), для уточнення даних, чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дану постанову Позивач отримав 11.04.2025р.

Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою що підлягає скасуванню виходячи з наступного:

ОСОБА_1 не отримував жодних викликів чи повісток відповідача за адресою місця проживання у зв`язку з чим відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Також, відповідач мав і має можливості отримати його персональні дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи. 25.02.2025 Позивач особисто звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.2 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Довідкою від 08.03.2025р. № 5/2989 позивачу надано відстрочку на строк до 08.05.2025р.

Відповідно до п. 63 постанови КМУ від 16.05.2024 року № 560, військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіональних органів СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, шо були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військоволікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військоволікарської комісії.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби. Військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом або самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

Також позивач зазначає, що повістку № 2790983 було сформовано 01.03.2025 проте прийнято АТ "Укрпошта" тільки 05.03.2025.

Повістка безпосередньо ОСОБА_1 вручена не була, втім, працівниками пошти проставлено відмітку "відсутність адресата за вказаною адресою". Однак, докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК" позивачу, відповідачем надано не було. Позивач вважає дану обставину суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне не виконання такого обов`язку

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.04.2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до розгляду на 24.04.2025 року о 10:00 год.

Представник відповідача у відзиві просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. Позовну заяву вважає необгрунтованою. Заперечення мотивовані тим, що позивач допустив порушення абз.1 ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 будучи належним чином сповіщеним про необхідність явки.

Представник позивача - адвокат Бусахін О.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ст.205 КАС України суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали по справі, суд прийшов до наступного.

За приписами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей електронної повістки за № 2790983 від 01 березня 2025 року ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Снігурівка) 13 березня 2025 року о 09:00 для уточнення даних. Дану повістку 05 березня 2025 року було направлено засобами поштового зв`язку "Укрпошта" рекомендованим поштовим відправленням № 031, причиною повернення рекомендованого поштового відправлення є: адресат відсутній за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ).

За даними рапорту начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 від 25 березня 2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який не з`явився за електронною повіскою №2790983 на 09:00 13 березня 2025 року, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 25 березня 2025 року для звірки військово-облікових даних.

25 березня 2025 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, згідно вказаного протоколу 25 березня 2025 року о 13 год. 50 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для звірки військово-облікових даних, при звірці військово-облікових даних встановлено, що останній не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13 березня 2025 о 09:00, будучи оповіщеним згідно абз.3 п.п.2 п.41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затвердженого постановою Кабміну України від 16 травня 2024 року №560, викликався повісткою №2790983 засобами поштового зв`язку (вкладення до рекомендованого повідомлення "Укрпошта" №031 від 01 березня 2025 року) для уточнення даних, чим порушив абз.1 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в особливий період воєнного стану. У графі зауваження та пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено про неотримання повістки Позивачем з "Укрпошти". З датою розгляду адміністративної справи 04 квітня 2025 року об 10:00 год. ознайомлений під підпис.

На підставі встановлених у протоколі обставин, 04 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_4 прийнято постанову за №66, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже стаття 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення положень законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та визначає підвищену відповідальність у разі вчинення адміністративного правопорушення в особливий період.

Згідно з абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-IX від 03.03.2022 затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до ч. якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши повістку №2790983, якою ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 13 березня 2025 року о 09:00 для уточнення даних, суд встановив, що дану повістку направлено засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням № 031 та повернуто конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 (далі-Порядок №560)

Пунктом 41 Порядку №560 встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

За таких правового регулювання повернення поштового відправлення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання є належним доказом вручення повістки.

Разом з тим, відповідно до п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15 березня 2009 року, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Проте, відповідно до треку поштового відправлення № 031 кореспонденція прийнята 05.03.2025 року, 07.03.2025 року відправлення прибуло до відділення у м. Снігурівка та 12.03.2025 року повернуто відправнику. Причиною повернення вказано, що одержувач відсутній за вказаною адресою ( АДРЕСА_2 ). Відмітка "Одержувач відсутній за вказаною адресою" проставлена 11.03.2025 року.

В той же час суд зауважує, що повістка №2790983 зобов`язувала ОСОБА_1 з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.03.2025 року о 09:00, отже, відповідачем порушено розумні строки надсилання повістки на адресу позивача для вчасного отримання адресатом, що не відповідає вимогам .

За таких обставин, позивач був об`єктивно позбавлений можливості прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений у повістці час внаслідок дій третіх осіб, зокрема самих працівників ТЦК та СП.

Крім того, суд враховує, що позивач 25.02.2025 року особисто звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації так як він є особою, яка на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації (особа з інвалідністю ІІІ групи).

Також матеріали справи містять довідку начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 від 08.03.2025 відповідно до якої позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на строк до 08.05.2025.

Разом з тим, ні в постанові, ні в повістці відповідачем не було конкретизовано, які саме дані були відсутні у відповідача, у зв`язку з чим у відповідача була наявна необхідність викликати позивача для уточнення даних. При цьому, суд ще раз наголошує, що 25.02.2025 позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про надання відстрочки, оскільки являється особою з інвалідністю ІІІ групи, а 08.03.2025 року така відстрочка йому була надана. Відповідачем у відзиві також не наведено доводів, які дані слід було уточнити.

Як вже було встановлено позивач викликався з метою уточнення даних, водночас матеріали справи не містять відомостей про неможливість отримання таких даних з реєстрів. Навпаки, долучені відомості свідчать про те, що з моменту взяття на облік та надання відстрочки на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відповідач мав військово-облікові дані на позивача, а можливість отримання таких даних відповідачем з доступних джерел виключає підстави для застосування статті 210-1 КУпАП, що відповідає примітці ст.210 КУпАП.

При цьому, як вбачається з військово-облікового документа ОСОБА_1 , сформованого в Резерв+, дані уточнено 18.06.2024 (з приміткою вчасно).

В контексті даної справи, суд також зауважує на суттєвому розмірі штрафу, тому на ТЦК та СП покладається вимога пересвідчитись у належному сповіщені особи про необхідність прибути за викликом. Підставою для накладення адміністративного стягнення може бути визнана виключно умисна поведінка направлена на ухилення від обов`язку прибути по повістці. Відсутність доказів обізнаності особи про існування повістки, за умови її добросовісної поведінки, не може бути підставою для накладення адміністративного стягнення.

Суд також зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку працівником ТЦК та СП) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідач не довів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, зокрема його суб`єктивної сторони, а відтак і правомірності прийнятої ним постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, у зв`язку з чим вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову та закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судом встановлено, що під час звернення з позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 605.60 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, понесені та доведені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 605,60 грн, суд вважає за необхідне стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є відповідачем у справі, і посадовою особою якого була винесена оскаржена позивачем постанова.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 14, 16, 72-77, 79, 132, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення №66 від 04.04.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн, а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня його складення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП- НОМЕР_1

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Повний текст складено 24.04.2025

Суддя С. Й. Яворський