Справа № 420/38041/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/38041/24

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:29.01.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про:

- визнання неправомірним та скасування рішення ГУПФ України в Одеській області №93 від 11 листопада 2024 року про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 , на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації (далі ТУ ДСА) України в Одеській області №4415/24-вих. від 31 жовтня 2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2024 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №4415/24-вих. від 31 жовтня 2024 року в сумі 170 325 грн, відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року в розмірі 3 028 грн. з урахуванням регіонального коефіцієнту 1.25, та здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що є суддею у відставці Приморського районного суду м. Одеси відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 27 березня 2018 року №903/0/15-18. На цій підставі, письмової заяви до Приморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було призначено державне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 02 травня 2018 року без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року по справі № 420/24221/24, ТУ ДСА України в Одеській області 31 жовтня 2024 року за вих.№4415/24 позивачу була видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року із розрахунку суддівської винагороди 170 325,00 грн., виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028 грн. та з урахуванням регіонального коефіцієнту 1.25. 04 листопада 2024 року позивач звернувся із заявою до ГУПФ України в Одеській області про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028 грн. з урахуванням регіонального коефіцієнту 1.25, виданої ТУ ДСА України в Одеській області 31 жовтня 2024 року за вих. №4415/24.

Рішенням ГУПФ України в Одеській області №93 від 11 листопада 2024 року було відмовлено позивачу у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначене рішення отримав 25 листопада 2024 року. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) визначено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду, який становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. При цьому, норма ч.3 ст. 135 Закону №1402-VIII є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду (30), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього. Розмір прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді встановлюють інші закони, які доповнять частину третю ст. 135 Закону 1402-VIII і становитимуть єдину спеціальну норму, якою буде визначено розмір посадового окладу судді. Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" визначено у 2024 році установити з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 гривні. Отже, з 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2 102 грн.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Одеській області №93 від 11 листопада 2024 року про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , на підставі довідки ТУ ДСА України в Одеській області №4415/24-вих. від 31 жовтня 2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2024 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області №4415/24-вих. від 31 жовтня 2024 року в сумі 170 325 грн., відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року в розмірі 3 028 грн. з урахуванням регіонального коефіцієнту 1.25, та здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції не враховано, що з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жотвня 2019 року №193-ІХ та з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визначено, зокрема, єдиний порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, який врегульований у ст. 142 Закону №1402-VIII. При цьому, порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, передбачений у ч. ст. 142 Закону №1402-VIII, зводиться до виплати довічного грошового утримання у відповідному розмірі, що не є тотожним порядку призначення таких виплат у конкретному розмірі.

- змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18 лютого 2020 року не проводилось. За вказаних обставин суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання суддям. Таким чином, з прийняттям Законів про Державний бюджет на відповідні роки, зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина, на що не звернув увагу суд першої інстанції. Ці норми є прямими, чіткими, зрозумілими, такими, які не містять плутанини чи будь-якої двозначності, більш того, законодавець їх відтворював чотири рази поспіль у 2021, 2022, 2023 та 2024 роках. Зазначене вказує на те, що диференціація прожиткового мінімуму для окремих випадків, зокрема для визнання базового посадового окладу судді була не випадковістю, помилкою чи неузгодженістю законодавця, а його усвідомленим вибором.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29 березня 2018 року №903/0/15-18, звільнено ОСОБА_1 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №420/24221/24, ТУ ДСА України в Одеській області видало ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Приморського районного суду м. Одеси станом на 01 січня 2024 року із розрахунком суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року в розмірі 3 028 грн. з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25.

Матеріали справи містять копію вказаної довідки від 31 жовтня 2024 року №4415/24-вих.

На звернення ОСОБА_1 від 04 листопада 2024 року до ГУПФ України в Одеській області, пенсійний орган прийняв рішення від 11 листопада 2024 року №93 у якому зазначив, що підстав для перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці на підставі наданої довідки від 31 жовтня 2024 року №4415/24-вих немає.

Вважаючи спірне рішення протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст.129-1 Конституції України, ст. 14 КАС України судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Більш того, суд першої інстанції враховував, що правові норми Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 лютого 2023 року №7-2) (далі Порядок №3-1) та Постанови Правління Пенсійного фонду "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Постанова №22-1) не наділяють повноваженнями територіальні органи Пенсійного фонду України на ревізування складових довідки про розмір суддівської винагороди для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначене свідчить, що оскаржуване рішення ГУПФ України в Одеській області щодо відмови у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.ч.3, 4 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 1 розділу IV Порядку №3-1, передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до ч.4 ст. 142 Закону №1402-VIII, ч.2 ст. 27 Закону України "Про Конституційний Суд України" органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною 1, 2 ст. 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону №1402-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня для працездатних осіб у розмірі 2 270 гривень (…).

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня 2 102 гривні.

Спір у даній справі виник у зв`язку з обчисленням суддівської винагороди позивача, виходячи з встановленого у ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2 102 грн.

Колегія суддів зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом України "Про судоустрій і статус суддів") гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року №11-р/2018.

30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, унесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)".

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", серед іншого, ст. 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій".

З цією конституційною нормою співвідносяться норми ч.1 ст. 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у ст. 135 Закону №1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні ч.2 ст. 130 Конституції України.

Пунктом 2 ч.3 ст. 135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно п.1 розділу ІІ Порядку №3-1, заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №3-1 визначено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (п.2 розділу ІІ Порядку №3-1).

Відповідно п.п.3, 4 розділу ІІ Порядку №3-1, звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №3-1 визначено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Згідно п.2 розділу ІV Порядку №3-1, для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів

Відповідно п.3 розділу ІV Порядку № 3-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до п.5 розділу І цього Порядку.

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України "Про прожитковий мінімум".

Відповідно ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону України "Про прожитковий мінімум" закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас, ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", разом із встановленням станом на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2 270 грн, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2 102 грн.

До 2021 року відповідачем для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" встановлено також такий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2 102 грн.

Варто зазначити, що зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у позовній заяві (2024 рік), а також до Закону України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Закони України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет на 2022 рік", "Про Державний бюджет на 2023 рік", "Про Державний бюджет на 2024 рік" фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч.2 ст. 130 Конституції України і ч.3 ст. 135 Закону №1402-VIII.

Закони України про Державний бюджет на відповідні роки не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 13 вересня 2023 року у справі №240/44080/21, від 24 липня 2023 року у справі №280/9563/21, від 12 липня 2023 року у справі №140/5481/22, від 22 червня 2023 року у справі №400/4904/21.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення ГУПФ України в Одеській області щодо відмови у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.