Справа № 420/743/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/743/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 15.10.2015 по 23.09.2024, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч.1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 15.10.2015 по 23.09.2024, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи це тим, що він проходив військову службу у відповідача з 27.05.2015 по 08.12.2015 та за контрактом з 08.12.2015 по 23.09.2024р. , та з 5.10.2015р. отримав статус учасника бойових дій, та по 23.09.2024 року позивач додаткову пільгову відпустку учасника бойових дій не використовував, проте йому не була виплачена при звільненні грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки, з чим він не згоден.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року адміністративний позов залишений без руху та позивачу наданий 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвалою суду від 20.01.2025 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відкрито позовне провадження в адміністративній справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.02.2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав з підстав того, що згідно з Витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №275 від 23.09.2024 позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, проте при цьому позивача переміщено на інше місце служби. Отже, після виключення з ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач продовжив проходження служби у Збройних Сил України та, відповідно, по теперішній час не є звільненим з військової служби, а продовжує її проходити. Враховуючи те, що позивача було переведено/призначено на посаду до іншої військової частини, а не звільнено з військової служби, підстави для застосування виплати грошової компенсації відсутні. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому такої компенсації. Відтак позовні вимоги є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних силах України та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.10.2015 року.

Згідно витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 23.09.2024 №275 капітану ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , колишнього офіцера групи ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 18 вересня 2024 року № 1302 на посаду командира мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця військової служби. З 23 вересня 2024 року виключений із списків особового складу зонального відділу та всіх видів забезпечення. Також зазначено, що позивачу щорічна додаткова відпустка як учасника бойових дій за 2015- 2024 рік не використовувалась та не компенсувалась.

Позивач не погодився з не виплатою йому при звільненні з ІНФОРМАЦІЯ_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015- 2024 рік та з позовом до суду.

Джерела права та висновки суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Порядок та умови проходження служби військовослужбовцями, порядок та умови визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) регламентується спеціальним законодавством.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року№8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Згідно ч.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Порядок звільнення військовослужбовців встановлений розділом ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до п.233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно п.242 Положення, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Вказаним Положенням визначені питання не тільки звільнення військовослужбовців, а й переміщення військовослужбовців.

Згідно Пункту 110 Положення, переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування; між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України; між військовими частинами видів, родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.

Відповідно до п.109 Положення, вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.

Отже, законодавством чітко відрізняються підстави виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, яке здійснюється як при звільненні військовослужбовця у запас або у відставку, так і при переміщенні військовослужбовця по службі між військовими частинами одного та різних видів, родів військ.

В останньому випадку військовослужбовець продовжує служити та отримувати грошове забезпечення.

Згідно з Витягом з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 23.09.2024 №275 капітану ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , колишнього офіцера групи ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 18 вересня 2024 року № 1302 на посаду командира мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця військової служби, тобто переміщено на інше місце служби.

Отже, після виключення з ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач продовжив проходження служби у Збройних Сил України та, відповідно, по теперішній час не є звільненим з військової служби, а продовжує її проходити.

Тобто, матеріали справи свідчать, що позивач не звільнявся з військової служби, а продовжив проходити військову службу та отримує грошове забезпечення.

Суд наголошує на тому, що переміщення військовослужбовця по службі, яке також передбачає виключення його зі списків особового складу однієї військової частини та зарахування до таких списків іншої, все ж не може вважатися звільненням з військової служби, тобто тим юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує виникнення у відповідача обов`язку з проведення всіх необхідних розрахунків за правилами п. 242 Положення №1153/2008.

Відповідно до абз.3, п.14 ст. 10-1. Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Абзацом 2 п.3, 31 розділу наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам визначено, що Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки".

Отже, оскільки позивача було переведено/призначено на посаду до іншого управління і не звільнено з військової служби, підстави для виплати відповідачем позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позовних вимог а відповідач їх не поніс. підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя Е.А.Іванов

.