Справа № 577/1704/25
Суддя: Ярмак О. М.
Дата ухвалення: 2025-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/1704/25
Провадження № 2-а/577/43/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря судового засідання Мукосєєва І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прохає визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 759 від 06 січня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесена постанова № 759 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп. Він вважає, що вказана постанова є незаконною, необгрунтованою та винесена без повного з`ясування обставин, які мають значення у справі про адміністративне правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення 06 січня 2025 року був проведений без його участі та він, в порушення вимог ст. 268 КУпАП та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не був повідомлений про дату, час і місце розгляду вказаної справи. Зазначене свідчить про те, що відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання вимог ст. ст. 245, 268, 271, 277-2, 278, 280 КУпАП. Копія постанови №759 від 06 січня 2025 року йому також направлена не була.

Крім того, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Так у постанові начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 759 від 06 січня 2025 року зазначено, що він нібито отримав повістку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 31 грудня 2024 року на 17 год 00 хв, проте не прибув за вказаною повісткою. Однак він не отримував повістку, за якою мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 на зазначену дату. Оскільки не встановлений факт його належного повідомлення про виклик на 31 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , то його неприбуття на вказану дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, через відсутність об`єктивної сторони складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 759 від 06 січня 2025 року також винесена з порушенням вимог КУпАП: у постанові не зазначено, яку норму Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він порушив; в порушення вимог ст. 283 КУпАП, не зазначені обставини, встановлені під час розгляду справи, зокрема, не зазначено за яких обставин він отримав повістку, тобто фактично не викладена суть вчиненого ним адміністративного правопорушення; не зазначені докази, які б доводили його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; постанова має назву про закриття справи про адміністративне правопорушення, але вказаною постановою він притягнутий до адміністративної відповідальності та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2025 року позивачу поновлений строк для звернення до сулу з вищевказаною позовною заявою, відкрите провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін у справі та судовий розгляд справи призначений на 10 квітня 2025 року на 09 год. 00 хв (а.с. 33).

Також ухвалою суду від 04 квітня 2025 року відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_3 запропоновано надати належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за наслідками розгляду яких 06 січня 2025 року було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії № 759 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с 39).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник адвокат Цимбалістий В.А. надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, у якій зазначив, що ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримує (а.с. 36-37).

Відповідач представник ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду не з`явився. Відповідач надав заяву про розгляд справи без участі його представника, у якій зазначив, що позов не визнає (а.с. 38).

Відзив на позовну заяву відповідачем наданий не був.

Суд, дослідивши надані сторонами докази приходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана конституційна норма втілює основну складову принципу законності, відповідно до якої суб`єктам владних повноважень дозволено робити тільки те, на що їх прямо уповноважує закон. Вказана конституційна норма вимагає дотримуватися приписів Закону як підстави для вчинення суб`єктом владних повноважень активних дій. Закон, своєю чергою, визначає, описує, який юридичних факт чи їх сукупність повинні бути наявними для того, щоб у суб`єкта владних повноважень виникли повноваження діяти тим чи іншим чином. Будь-яка діяльність та будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності таких юридичних фактів, визначених законом, буде проявом свавілля.

Конструкція «в межах повноважень» у розумінні ст. 19 Конституції України стосується обсягу повноважень і вказує на необхідність суб`єкта владних повноважень діяти виключно в тих межах, на які їх уповноважили Конституція та закони України. Це означає, що суб`єктам владних повноважень заборонено вчиняти будь-які дії або приймати будь-які рішення, можливість вчинення чи прийняття яких прямо не передбачена в тексті закону для певного випадку. Будь-які вказані рішення або дії будуть проявом свавілля.

Нарешті, «у спосіб» у тексті ч. 2 ст. 19 Конституції України вказує на те, що, по-перше, спосіб вчинення дій і прийняття рішень обов`язково має бути встановлений законом. Положення ч. 2 ст. 19 Конституції України вимагають, щоб і підстави вчинення дій та прийняття рішень суб`єктами владних повноважень, і межі їхніх повноважень, і спосіб вчинення дій та прийняття рішень були або встановлені на конституційному рівні, або закріплені на рівні закону. По-друге, суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти й приймати рішення саме в такий спосіб, який передбачений законом, тобто неухильно дотримуватися визначеної на рівні закону процедури вчинення юридично значущих дій та прийняття обов`язкових для інших суб`єктів рішень. По-третє, суб`єкти владних повноважень не мають права вчиняти дії чи приймати рішення свавільно, тобто у спосіб, відмінний від того, який визначений законом.

Суд також звертає увагу на відсутність ієрархічного підпорядкування вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України. Жодна з них не є важливішою за іншу. Суб`єкти владних повноважень можуть діяти та приймати рішення виключно з дотримання усіх трьох із них одночасно. Таким чином, порушення суб`єктом владних повноважень визначеної законом процедури вчинення дій або прийняття рішень є настільки ж неприпустимим, як і вчинення ним дій (прийняття рішень) без уповноваження законом.

Акцент положень Конституції України вказує на необхідності визначення способу вчинення дій або прийняття рішень для суб`єкта владних повноважень (процедури їх вчинення) саме на рівні закону. Оскільки рішення або дії суб`єктів владних повноважень як органів публічної адміністрації прямо впливають на права та інтереси інших осіб, вимоги до процедури їх вчинення, які запобігають порушенням прав осіб та свавільності повинні бути встановлені саме законодавчим органом як органом представницької демократії як одна із передумов дотримання принципу верховенства права.

Приписами ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 759 від 06 січня 2025 року яка містить назву «про закриття справи про адміністративне правопорушення» зазначено, що 06 січня 2025 року був встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 31 грудня 2024 року о 17 год. 00 хв. в особливий період під час мобілізації не прибув за викликом на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до отриманої через АТ «Укрпошта» повістки про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проходження медичного огляду та визначення призначення на особливий період.

Вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 1 ч. 1, абз. 2 ч. ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп (а.с. 45).

У вищевказаній постанові взагалі не наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення

Зазначено, що позивач порушив приписи ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Абзацем 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частиною 3 ст. 22 вищевказаного Закону передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 759, які були надані суду відповідачем, до прийняття начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 постанови № 759 від 06 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у ІНФОРМАЦІЯ_2 були наступні документи: протокол № 759 про адміністративне правопорушення від 31 грудня 2024 року; роздруківка зображень паспортних даних ОСОБА_1 із додатку «Дія» та поточної інформації з додатка «Резерв»; повістка № 330091 від 05 жовтня 2024 року; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; копія конверту та довідки АТ «Укрпошта» про повернення поштового відправлення» (а.с. 42-51).

Суд враховує, що вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП, зокрема, передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У протоколі № 759 про адміністративне правопорушення від 31 грудня 2024 року при викладенні суті вчиненого правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 31 грудня 2024 року о 17 год. 00 хв. не з`явився за викликом повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У графі «До протоколу додаються» будь-які матеріали (докази) не зазначені.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 та містить підпис як особи, яка його склала, так і підпис ОСОБА_1 .

Відповідно до зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був повідомлений, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 06 січня 2025 року об 11 год. 00 хв. (а.с. 44-45).

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки. Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Аналогічні положення передбачені також п. 28, 29 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затв. постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560.

Пунктом 41 вищевказаного Порядку передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ТЦК або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: є день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ТЦК іншої адреси місця проживання.

З наданої відповідачем повістки № 330091 від 05 жовтня 2024 року вбачається. що ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 15 жовтня 2024 року на 11 год. 00 хв. для уточнення даних.

Вказана повістка була направлена ОСОБА_1 за адресою місця його реєстрації: АДРЕСА_2 та була повернута на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 19 жовтня 2024 року з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 47-49).

В той же час відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 31 грудня 2024 року на 17 год. 00 хв. як зазначено у протоколі № 759 про адміністративне правопорушення від 31 грудня 2024 року та у постанові начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06 січня 2025 року, а також, що йому у встановленому законом порядку була вручена повістка про виклик на зазначену дату і час до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст.ст. 254, 256, 278, 279 КУпАП, орган, наділений повноваженнями на розгляд справ про адміністративні правопорущення, розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено, з якою метою ОСОБА_1 31 грудня 2024 року о 17 год. 00 хв. мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той час як у постанові № 759 від 06 січня 2025 року вказано, що ОСОБА_1 повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 31 грудня 2024 року на 17 год. 00 хв. з метою проходження медичного огляду та визначення призначення на особливий період.

Слід також зазначити, що у повістці № 330091 від 05 жовтня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15 жовтня 2024 року на 11 год. 00 хв. для уточнення даних.

В той же час відповідно до наданих відповідачем військо-облікових документів ОСОБА_1 слідує, що він завчасно уточнив свої дані 18 травня 2024 року (а.с. 46).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 31 грудня 2024 року на 17 год. 00 хв. для медичного огляду та визначення призначення на особливий період.

При прийнятті 06 січня 2025 року постанови № 759 про закриття справи про адміністративне правопорушення начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 всупереч імперативних вимог ст. ст. 7, 9, 247, 251, 252 КУпАП, не дослідив обставини справи та не встановив наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд вважає, що постанова, яка оскаржується позивачем, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки вона ухвалена не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та упереджено.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді 06 січня 2025 року справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не встановлено належними, допустимими та достатніми доказами наявності в діях (бездіяльності) позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 759 від 06 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач прохає стягнути на його користь також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп.

Частиною 3 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 17 березня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Цимбалістим В.А., яким визначено, що за надання правової допомоги (послуг) клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого складає 10 000 грн 00 коп, виходячи із погодинної ставки адвоката 2000 грн 00 коп за годину; розмір винагороди адвоката визначається в акті приймання-передачі послуг, який є доказом надання клієнту правової допомоги; клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар в день підписання акту приймання-передачі наданих послуг (а.с.22-24).

Також наданий акт приймання-передачі наданих послуг від 21 березня 2025 року, відповідно до якого адвокатом надані послуги: підготовка позовної заяви, обсяг робіт адвоката 5 годин, вартість послуг - 10 000 грн 00 коп (а.с. 25), квитанція № 6 про оплату гонорару в сумі 10 000 грн 00 коп (а.с. 26), ордер на надання правничої допомоги (а.с. 15) та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР № 000122, видане на ім`я Цимбалістого В.А. (а.с. 16).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зважаючи на викладене, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу, з огляду на зміст позовної заяви та докази, долучені до неї, враховуючи категорію справи, її складність, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення правничої допомоги у розмірі 2 000 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73, 77, 79, 132, 134, 139, 246, 250, 255, 286 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 759 від 06 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп (шістсот п`ять грн 60 коп) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн 00 коп (дві тисячі грн 00 коп), всього 2 605 грн 60 коп (дві тисячі шістсот п`ять грн 00 коп).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Ярмак О. М.