Справа № 712/2718/25
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/115/25
Справа № 712/2718/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАНДЖА В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Стрийського районного управління поліції (м. Жидачів) ГУВП у Львівській області Департаменту патрульної поліції (адреса: Львівська область, м. Жидачів, вул. Садова 4) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що постановою інспектора відділення поліції № 1 (м. Жидачів) Стрийського районного управління поліції ГУПВ у Львівській області лейтенантом поліції Франків Б.І. від 27 лютого 2025 року серії ЕНА № 4158013 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 гривень за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 , 27.02.2025 року об 07 год. 06 хв. в м. Жидачів, вул. Січових Стрільців., керуючи транспортним засобом Volkswagen Multivan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту при з`їзді з кільця, чим порушив п. 9.2.б. ПДР України порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає до закриття.

Ухвалою від 24 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, по якому просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КпАП України є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Так, з матеріалів справи встановлено, що постановою інспектора відділення поліції № 1 (м. Жидачів) Стрийського районного управління поліції ГУПВ у Львівській області лейтенантом поліції Франків Б.І. від 27 лютого 2025 року серії ЕНА № 4158013 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 гривень за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 , 27.02.2025 року об 07 год. 06 хв. в м. Жидачів, вул. Січових Стрільців., керуючи транспортним засобом Volkswagen Multivan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту при з`їзді з кільця, чим порушив п. 9.2.б. ПДР України порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

На підставі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Так, позивач у своєму позові зазначив, що 27.02.2025 року він на автомобілі Volkswagen Multivan (2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ) рухався по автомобільній дорозі у районі міста Жидачів Львівської області. По напрямку руху був заїзд на кільце. Відстань між тим місцем, де він заїхав на кільце, і місцем з`їзду з кільця не перевищувала десяти метрів. Це був одразу перший з`їзд з кільця по напрямку руху, про що надав схему руху автомобіля з карти Гугл. Тому, як тільки він заїхав на кільце, увімкнув світловий покажчик повороту, показуючи що він вже з`їжджає з кільця. Світловий покажчик повороту відпрацював, після чого він автоматично відключився, коли кермо транспортного засобу почало вирівнюватися. Це конструктивно передбачено у всіх моделях автомобілів. Але приблизно через 100 метрів після проїзду кільця його зупинили працівники поліції, і звинуватили у тому, що він керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту при з`їзді з кільця. У якості доказу, вони показали відео з телефону. При перегляді цього відео він зауважив, що на відео взагалі не можна зрозуміти, чи працював поворотник, тому що всю ту зону засліплює яскраве світло від основних фар. Але працівники поліції висловили припущення, що він мабуть таки не увімкнув світловий покажчик повороту, і винесли оскаржувану Постанову. Вважає, що представлений відеозапис не може слугувати беззаперечним доказом його вини. На ньому видно тільки автомобіль, який міняє напрямок руху з яскравим світлом основних фар. І саме тому він одразу не погодився з висновками інспектора, які ґрунтувалися лише на припущенні, і розписався тільки у отриманні копії Постанови, а на самій Постанові зазначив що не погоджується з нею.

Згідно з п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. 9.2 (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Обов`язок органу (посадової особи) з`ясувати усі обставини справи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення чітко визначений ст. 280 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок органу (посадової особи) з`ясувати усі обставини справи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення чітко визначений ст. 280 КУпАП.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість відповідач в судове засідання не з`явився, жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови суду не надав.

Сама ж по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

До такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), яка повинна враховуватися судом при вирішенні цих правовідносин.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували б вину позивача у порушенні ПДР (фото, відеофіксаціїї, пояснень інших свідків порушення) відповідачем в силу вимог ст. 283 КУпАП під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зібрано і не надано суду в ході розгляду даної справи, хоча обов`язок щодо доказування відповідачем правомірності свого рішення безпосередньо встановлений нормами ч.2 ст. 77 КАС України.

Статтею 62 Конституції України передбачено що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, яка підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, відповідач під час розгляду справи про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не довів, що в діях позивача наявний склад зазначеного порушення і наявність його вини.

У зв`язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього оскаржуваної постанови і накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення до закриття, що передбачено п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд вважає стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 241-246, 250-251, 262, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд

В И Р І Ш И В:

Постанову серії ЕНА № 4158013 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27 лютого 2025 року винесену інспектором відділення поліції № 1 (м. Жидачів) Стрийського районного управління поліції ГУПВ у Львівській області лейтенантом поліції Франків Богданом Івановичем відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: