Справа № 300/9293/24
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" квітня 2025 р. справа № 300/9293/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 11.12.2024 звернулася в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, також відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якій просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови надати ОСОБА_1 довідку (додаток №4) затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме підтвердження періоду проживання як дружини військовослужбовця з чоловіком ОСОБА_2 у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з 01.06.1996 по 01.01.2004 роки;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 довідку (додаток №4) затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме підтвердження періоду проживання як дружини військовослужбовця з чоловіком ОСОБА_2 у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з 01.06.1996 по 01.01.2004 роки.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про видачу довідки, яка підтверджує період проживання як дружини військовослужбовця з чоловіком ОСОБА_2 (надалі, також ОСОБА_2 ) у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з 01.06.1996 по 26.01.2006, однак відповідач відмовив у видачі такої довідки. Зазначила, що в спірний період вона проживала з чоловіком в АДРЕСА_1 . Чоловік проходив службу в 432 ракетній бригаді, яка в 2022 році була ліквідована, тому довідка відповідної форми не може бути видана відповідною військовою частиною. На підтвердження проживання у військовій частині в спірний період зазначає послужний список чоловіка ОСОБА_2 , згідно з яким в період з 01.06.1996 по 08.04.1998 та з 01.01.2003 по 26.01.2006 останній проходив службу в 432 РБР; витяг з наказу від 26.01.2006 №17, згідно з яким чоловіка звільнено з військової служби; ордер №742 від 28.01.1994; довідка від 09.08.2023 №118, згідно з якою ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 . Таким чином, позивач вважає, що наявні підстави для видачі їй довідки встановленої форми відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993. З метою захисту порушеного права, звернулася до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с. 21,22).
Пунктом 6 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у відповідача всі матеріали (наявні письмові докази), які взято за основу при відмові ОСОБА_1 у видачі довідки, з урахуванням висновків Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладених в постанові від 01.10.2024 справа №300/4592/24.
ІНФОРМАЦІЯ_2 скористався правом подання відзиву, який отримано судом 20.12.2024 (а.с.26,27). Так, у відзиві представник відповідача погодився щодо можливості підтвердження довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки періоду проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю. При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період. Проте зауважив, що документи, які б підтверджували звільнення чоловіка ОСОБА_1 саме в період до 01.01.2004 відсутні. Враховуючи викладене, вказав на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Відповідно до довідок Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) №115 від 09.08.2023 та №118 від 09.08.2023, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 08.06.1994 по час видачі таких довідок зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 14).
Також ОСОБА_2 видано ордер №742 від 28.01.1994 про право на зайняття разом із сім`єю, в тому числі, з дружиною ОСОБА_1 , житлової площі у квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 15).
Відповідно до послужного списку, ОСОБА_1 проходив військову службу:
з 08.12.1992 по 30.12.1993 - у ВЧ НОМЕР_1 ;
з 30.12.1993 по 08.05.1994 - перебував у розпорядженні Міністра оборони України;
з 08.05.1994 по 20.02.1999 - в 432 ракетній бригаді;
з 20.02.1999 по 23.03.2001 - у ВЧ НОМЕР_2 38АК Західного ОК;
23.03.2001 по 28.09.2001 - у 3488 пересувній ремонтно-технічній базі 38АК Західного ОК;
з 28.09.2001 по 08.11.2004 у 3486 пересувній ремонтно-технічній базі ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 17-19).
Позивач 22.10.2024 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просила надати довідку про підтвердження періоду її проживання як дружини військовослужбовця з чоловіком ОСОБА_2 у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю з 01.06.1996 по 26.01.2006 відповідно додатку 4 до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідач у листі №10/1/7735 від 19.11.2024 вказав на відсутність правових підстав у видачі такої довідки у зв`язку з тим, що чоловік позивача звільнений з лав Збройних Сил України 26 січня 2006 року. Зауважив, що довідка, видана командиром військової частини НОМЕР_3 за вих.№2534 від 05.12.2023 має повну юридичну силу і може бути подана до відповідного органу Пенсійного фонду України (а.с. 7).
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Також статтею 65 Основного Закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Водночас частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також - Закон №2232-XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі, також - Закон №2011-XII).
Відповідно до частини 3 статті 18 Закону №2011-XII дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком, зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення (надалі, також - Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону №1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується, зокрема, період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Із системного аналізу наведених вище норм вбачається, що до страхового стажу (стажу роботи) зараховується зокрема період проживання дружини військовослужбовця разом з чоловіком в місцевостях, де не було можливості дружині працевлаштуватися за спеціальністю, але не більше 10 років.
При цьому відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі, також Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 13 Порядку №637 період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки чи відповідним підрозділом розвідувального органу.
При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки чи відповідними підрозділами розвідувальних органів на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.
Із системного аналізу наведених вище норм вбачається, що до страхового стажу (стажу роботи) зараховується, зокрема, період проживання дружини військовослужбовця разом з чоловіком в місцевостях, де не було можливості дружині працевлаштуватися за спеціальністю, але не більше 10 років.
Такий період має бути підтверджений довідками форми, визначеної в додатку 4 до Порядку №637, виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки чи відповідним підрозділом розвідувального органу.
Зокрема, територіальним центром комплектування та соціальної підтримки видаються такі довідки дружинам звільнених з військової служби військовослужбовців, про період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування.
Як з`ясовано судом вище, ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив у видачі ОСОБА_1 довідки про проживання з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, у зв`язку з тим, що чоловік був звільнений з військової служби 26.01.2006. На переконання відповідача, оскільки чоловік позивача звільнений з військової служби не до 01.01.2004, така довідка має бути видана військовою частиною.
Суд не погоджується з такими мотивами відмови відповідача та вважає їх такими, що зумовлені неправильним трактуванням норми.
Відповідно до пункту 24 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 15 вересня 2022 року №280 обліково-послужна картка призначена для організації персонального обліку та вивчення, військовозобов`язаних, осіб, направлених для проходження базової військової служби, а також осіб рядового, сержантського і старшинського складу в мирний час і в особливий період. У період проходження військової служби їхні обліково-послужні картки зберігаються в штабах військових частин, а після звільнення з військової служби передаються (пересилаються) до відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до яких військовослужбовців вибувають для взяття на військовий облік.
Якщо військовослужбовці вибувають із військової частини, їхні обліково-послужні картки надсилаються, зокрема, у разі звільнення з військової служби у запас (відставку) - до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття військовослужбовця на військовий облік.
Як вбачається зі змісту абзацу 2 пункту 13 Порядку №637, для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.
Тобто у разі звільнення військовослужбовця (не залежно від дати звільнення) довідка про період проживання до 1 січня 2004 видається територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, в якому, власне, зберігається особова справа звільненого військовослужбовця та який володіє необхідними для видачі довідки документами.
Період до 1 січня 2004 року означає період проживання дружини з чоловіком (а не період звільнення чоловіка з військової служби, як помилково вважає відповідач) у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, який може бути підтверджений відповідною довідкою та врахований до стажу роботи.
Військова ж частина вправі видавати таку довідку щодо діючих військовослужбовців та членів їх сімей та за наявності відповідної особової справи.
До того ж суд звертає увагу, що довідка, видана командиром військової частини НОМЕР_3 №2534 від 05.12.2023, на яку посилається відповідач у листі №10/1/7735 від 19.11.2024 як на таку, що має повну юридичну силу і може бути подана до відповідного органу Пенсійного фонду України, визнана судом (згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у постанові від 01.10.2024 у справі №300/4592/24) неналежним доказом на підтвердження періоду проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, оскільки видана не уповноваженим на те суб`єктом.
Аналізуючи приписи пункту 13 Порядку №637, колегія суддів у зазначеній постанові зазначила, що командири (начальники) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій вправі видавати довідки за формою визначеною в додатку 4 до Порядку №637 лише тим військовослужбовцям, які на момент видачі такої, проходять дійсну військову службу у ввірених їм (командирам, начальникам) військових структурах.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, довідка за формою визначеною в додатку 4 до Порядку №637 видається територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. При цьому підставою для видачі такої довідки є особова справа військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інші документи, які підтверджують зазначений період.
Також Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 01.10.2024 у справі №300/4592/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного правління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, звернув увагу позивача на право на звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо видачі належної довідки (як дружині військовослужбовця, звільненого з військової служби, для підтвердження періоду проживання до 01.01.2004 з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю), за формою додатку № 4 до Порядку № 637, та подання такої довідки до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області для розгляду питання зарахування до страхового стажу спірного періоду.
Таким чином, у спірних правовідносинах належним суб`єктом, який наділений повноваженнями щодо видачі ОСОБА_1 довідки за формою, визначеною в додатку 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, про підтвердження періоду її проживання як дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю, є саме територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем у листі №10/1/7735 від 19.11.2024 протиправно відмовлено ОСОБА_1 у видачі довідки за формою, визначеною в додатку 4 до Порядку №637, про період проживання до 1 січня 2004 року з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю.
Надаючи оцінку заявленій позивачем вимозі про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 довідку (додаток №4), затверджену Постановою №637 про підтвердження періоду проживання як дружини військовослужбовця з чоловіком ОСОБА_2 у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з 01.06.1996 по 01.01.2004 роки, суд зазначає, що повноваження стосовно визначення періоду проживання як дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю є винятковою компетенцією відповідача, в якого зберігається особового справа звільненого військовослужбовця, і суд, як орган, що розглядає публічно-правовий спір, не повинен і не може втручатись у здійснення дискреційних повноважень державного органу.
Окрім цього, як з`ясовано вище, підставою для відмови згідно листа №10/1/7735 від 19.11.2024 у видачі такої довідки було помилкове переконання відповідача про відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_2 повноважень для видачі такої довідки через те, що чоловік ОСОБА_1 звільнений з військової служби після 01 січня 2004 року.
Відтак, враховуючи усе вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, шляхом визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови надати ОСОБА_1 довідку за формою, визначеною в додатку 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, про підтвердження періоду її проживання до 1 січня 2004 року як дружини військовослужбовця з чоловіком ОСОБА_2 у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2024 про видачу довідки за формою, визначеною в додатку 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, про підтвердження періоду її проживання до 1 січня 2004 року як дружини військовослужбовця з чоловіком ОСОБА_2 у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Так, при зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем згідно з квитанцією ID: 1333-3425-5423-9627 від 10.12.2024 сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частина сплаченої нею суми судового збору у розмірі 605,60 грн, що пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови надати ОСОБА_1 довідку за формою, визначеною в додатку 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, про підтвердження періоду її проживання до 1 січня 2004 року як дружини військовослужбовця з чоловіком ОСОБА_2 у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2024 про видачу довідки за формою, визначеною в додатку 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, про підтвердження періоду її проживання до 1 січня 2004 року як дружини військовослужбовця з чоловіком ОСОБА_2 у місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.
У задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.