Справа № 206/1161/25
Суддя: Румянцев О. П.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1161/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Богатько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2025 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним адміністративним позовом. Позивач посилається на те, що 19.02.2025 року позивач дізнався про стягнення грошових коштів з його банківських рахунків в рамках виконавчого провадження №77179331, відкрите Самарським відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса). Звернувшись до вказаного Територіального відділу ДВС позивач дізнався, що виконавче провадження відкрито на виконання Постанови №20416 від 12.11.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. 24.02.2025 року на запит позивача Територіальним відділом ДВС на електронну пошту представника позивача було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження №77179331 від 12.11.2025 року та Постанову №20416 від 12.11.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Так, Постановою №20416 від 12.11.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 капітан ОСОБА_2 виніс постанову про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП в якій постановив, притягнути позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 25500,00 грн. При цьому Позивач звертає увагу суду, що постанова №20416 від 12.11.2024 не надходила на адресу реєстрації/проживання Позивача. Крім того і Постанові № 20416 від 12.11.2024 року не зазначено конкретну дату вчинення адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що складений протокол (без зазначенням номеру) про адміністративне правопорушення, а в наслідок й винесена постанова №20416 від 12.11.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконними та необґрунтованими та підлягають скасуванню, виходячи з наступного. Постанова № 20416 від 12.11.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП складена відповідачем на підставі того, що позивач не з`явився за повісткою № 391683 від 06.10.2024 року, яку було направлено через АТ «УКРПОШТА» до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 16.10.2024 року о 11.00. 17.10.2024 року з АТ «УКРПОШТА» до ІНФОРМАЦІЯ_2 було повернуто конверт з повісткою та довідкою про те, що поштове відправлення повернуто через відсутність адресата за адресою місця проживання позивача. В оспорюваній Постанові зазначається, що встановлені обставини підтверджуються оригіналом повістки, конвертом з довідкою АТ «УКРПОШТА», даними книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , рапортами уповноважених відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак про існування вказаних доказів Позивачу не відомо, в матеріалах виконавчого провадження відсутні повістка, конверт з довідкою АТ «УКРПОШТА», данні книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , рапорти уповноважених відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата розгляду матеріалів адміністративного правопорушення позивачу не повідомлялася, Позивач не викликався, оспорювана постанова не направлялася позивачу. Таким чином, відповідно до статті 268 КУпАП, позивач був позбавлений свого права на захист, оскільки не був належним чином поінформований про час та місце розгляду справи, не мав можливості скористатися юридичною допомогою та не був присутній при винесенні постанови, що є порушенням його процесуальних прав. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у такому взагалі відсутні посилання на будь-які документи, які до нього долучають та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Звертає увагу суду, що до Постанови про адміністративне правопорушення не долучено, зокрема відомості щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ІНФОРМАЦІЯ_3 та не виконує правила військового обліку. Позивач не змінював місце проживання та інші данні, позивача не викликали до ІНФОРМАЦІЯ_3 в період до12.11.2024 року, а також, зазначає, що станом на сьогоднішній день повістки про виклик позивач не отримував, у зв`язку з чим вважаю що застосування до нього адміністративної відповідальності є незаконним та таким що підлягає скасуванню. У постанові, що оскаржується, неправильно міститься посилання на частину десяту статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка стосується: 1)громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік, 2)громадян України, які перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, 3)громадян України, які перебувають у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві. Позивач не є таким суб`єктом. Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» регулює питання військового обов`язку, а Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - питання мобілізаційної підготовки. Стаття 210-2 КУпАП стосується відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Тому норма частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не застосовується до спірних правовідносин. Необґрунтованим також є посилання у постанові, що оскаржується, на Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, без конкретизації та індивідуалізації шляхом вказівки конкретної норми цих Правил, що було порушено. Крім того протокол/постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту». Позивачу не роз`яснювалися його права, позивач не викликався, не повідомлявся, що відносно нього розглядалися Відповідачем матеріали про адміністративне правопорушення. Позивач серед інших аргументів посилається також на те, що посадовою особою ТЦК необґрунтовано застосовано максимальну санкцію, яка передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а саме: штраф у розмірі 25500,00 грн. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №20416 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 12.11.2024 року та стягнути судові витрати з відповідача.

05 березня 2025 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

26 березня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що оскаржуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності №20416 від 12 листопада 2024 року, позивач посилається на: відсутність порушення законодавства про мобілізацію з власного боку; порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зазначає, що відповідно до чинного законодавства у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. За таких умов, позивач порушив свій обов`язок до відповідача, тому його правомірно та справедливо було притягнуто до адміністративної відповідальності. Аргумент позивача щодо його необізнаності щодо явки до відповідача спростовується пунктом 34 та підпунктом 2 п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у раніше поданому відзиві просив розгляд справи провести без його участі.

Дослідивши надані письмові докази, суддя вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено, що 12.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 капітан ОСОБА_2 винесено постанову №20416 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді 25500,00 грн. (а.с. 7-8).

З даної постанови вбачається, що 06 жовтня 2024 року централізовано роздрукована та направлена через АТ «Укрпошта», сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , повістка № 391683 про виклик військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 годині 00 хвилин 16 жовтня 2024 року (номер поштового відправлення 861).

17 жовтня 2024 року з АТ «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_2 повернуто конверт з повісткою та довідкою про те, що поштове відправлення повернуто через відсутність адресата за вказаною адресою місця проживання за закінченням терміну зберігання.

Станом на 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи належним чином сповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначеній у повістці строк не з`явився до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також не виконав вимоги закону, щодо необхідності у разі неприбуття у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки повідомити про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (а.с. 7-8).

На підставі постанови від 12.11.2024 року №20416 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрито виконавче провадження №77179331 (а.с. 9).

За частиною 2 статті 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.5 КАС України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Частиною 1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Законом України «Про оборону України» встановлено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

З постанови №20416 від 12.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.17 Закону України «Про оборону», п. 21, 24 Порядку, тобто порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно з пп.2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є (у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку):

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на положення ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до ч.4 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З довідки про причини повернення/досилання вбачається, що відправлення 861 повернуто з наступних причин: «адресат відсутній за вказаною адресою»; «за закінченням терміну зберігання».

Відтак, доказів того, що ОСОБА_1 отримав повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних і не з`явився відповідачем не надано.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

За приписами п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 Кодексу України про адміністративні правопорушення за результатами оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено суду правомірності своїх дій щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 Закону України «Про оборону», п. 21, 24 Порядку, за таких обставин, постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, як не законна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19 Конституції України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про оборону України», Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 16 травня 2024 р. № 560, ст.ст. 7, 210-1, 245, 247, 251-252, 280, 293 КУпАП України, ст.ст.2, 5, 6, 8, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , кодЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №20416 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 12.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев