Справа № 160/15390/20
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/15390/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в адміністративній справі №160/15390/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій чи бездіяльності протиправними та дискримінаційним, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2020 року через Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана представником адвокатом Меламедом Вадимом Борисовичем до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій представник позивача просить суд:

-визнати рішення, дії чи бездіяльність відповідача, щодо не виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 26.08.2018 року протиправними та дискримінаційними;

-зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 07.10.2009 по 26.08.2018 року, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням індексації та з нарахуванням індексації втрати частини доходів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана представником адвокатом Меламедом Вадимом Борисовичем до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій чи бездіяльності протиправними та дискримінаційним, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 25.08.2018 року, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із компенсацією втрати частини доходів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

10.06.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло сформоване 07.06.2024 року через систему «Електронний суд» клопотання представника заявника Меламеда Вадима Борисовича про встановлення судового контролю, в якому представник просить суд:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року в адміністративній справі № 160/15390/20;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати у десятиденний строк до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року в адміністративній справі № 160/15390/20.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в адміністративній справі №160/15390/20 у задоволенні клопотання представника заявника Меламеда Вадима Борисовича про встановлення судового контролю - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, адвокат Меламед Вадим Борисович звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В абз. 1 пп. 3.2 п. 3 рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.3 ст.14 КАС України).

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виходячи в наведеного, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З моменту набрання законної сили судовим рішенням виникає безумовний обов`язок його виконання.

У разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством.

Положенням статей 382, 383 КАС України встановлено такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України ).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, згідно з вказаною статтею судовий контроль за виконанням судового рішення передбачає: зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення; можливість накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду звіту.

Якщо ж позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, вчинених на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ч.6 с. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, підставою для постановлення окремої ухвали на стадії судового контролю за виконанням судового рішення є виявлений судом факт порушення суб`єктом владних повноважень закону при виконанні такого судового рішення.

Відповідно до приписів ст. 382 КАС України, в порядку якої ОСОБА_1 подано заяву про встановлення судового контролю, на стадії зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення питання правомірності рішення, дій чи бездіяльності відповідача, які приймаються (вчиняються) на виконання судового рішення, не вирішується.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що встановлення контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду (яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами). Суд, вбачаючи обґрунтований сумнів заявника у невиконанні/неповному виконанні рішення суду, має прийняти до провадження відповідну заяву, адже це є заходом для забезпечення конституційного права особи на судовий захист.

Для застосування судового контролю в порядку ст.382 КАС України повинні існувати об`єктивні обставини, які свідчать про можливість нехтування відповідачем своїми обов`язками в частині виконання судового рішення і викликають сумнів у виконанні ним як суб`єктом владних повноважень рішення суду, яке в силу приписів ст.129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання.

У спірному випадку, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі, суд першої інстанції фактично питання наявності/відсутності таких обставин не дослідив, обмежився лише відсутністю у справі доказів, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

З приводу таких висновків суду першої інстанції слід зазначити, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не залежить від наявності відкритого виконавчого провадження та його результатів. А отже суд не позбавлений процесуальної можливості встановити судовий контроль у разі наявності відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Цей обов`язок не залежить від того, подала особа, на користь якої прийнято рішення, заяву чи виконавчий лист. Зазначені вище правові норми ст.382 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі зроблений без дослідження обставин та причин, які можуть бути підставою для зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, та без дослідження тих дій та заходів, які вживав (мав вжити) відповідач щодо безумовного виконання рішення суду в його зобов`язуючій частині.

З огляду на вказане вище, враховуючи неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до ст.320 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в адміністративній справі №160/15390/20 скасувати.

Справу направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов