Справа № 420/6467/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6467/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Пастера, 58, м. Одеса, 65023) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ ДВС), у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №77053894 від 05.02.2025 року.

Представниця позивача в обґрунтування позовних вимог зазначила, що у зв`язку зі тим, що ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 до каб. №24 на 12.07.2024 року о 21:00 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) прийнято постанову №с/13473 від 12.07.2024 про накладення штрафу, яку звернено до примусового виконання та відкрито спірне виконавче провадження.

Вважає, що виконавче провадження відкрито протиправно, оскільки постанова №с/13473 від 12.07.2024 підлягала поверненню стягувачу на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з її невідповідністю вимогам до виконавчого документу, а саме у постанові: зазначено інше прізвище боржника ( ОСОБА_2 ) замість його прізвища ( ОСОБА_3 ), відносно боржника не зазначені дата народження та реєстраційний номер облікової картки платника податків, також не зазначені дата набрання постановою законної сили та строк пред`явлення постанови до виконання.

Також згідно з п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представниця позивача зазначила, що заява стягувача про відкриття виконавчого провадження відсутня в Автоматизованій системі виконавчого провадження в сканованих матеріалах виконавчого провадження №77053894, однак оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить 3 місяці, строк пред`явлення прийнятої 12.07.2024 року постанови №с/13473 пропущено.

Таким чином, виконавчий документ підлягав поверненню, а відкриття виконавчого провадження відбулось протиправно.

Крім того представниця зазначила, що всупереч ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження не надіслана ОСОБА_1 не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення рекомендованим поштовим відправленням за його адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Представниця позивача просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалами суду від 10.03.2025 та 25.03.2025 року позов залишено без руху, надано та продовжено строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 15.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ, призначене судове засідання для розгляду справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що постанова №с/13473 від 12.07.2024 відповідає вимогам до виконавчого документа, встановлених п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Так, в постанові зазначена дата набрання нею законної сили - 07.10.2024, тому на час отримання державним виконавцем виконавчого документу були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

Також до суду від представника Відділу ДВС надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, на підставі ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .

12.07.2024 року Приморським РТЦКСП прийнято постанову №с/13473 про накладення на ОСОБА_4 штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період), оскільки він в порушення ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 12.07.2024 року о 15:00 год у АДРЕСА_2 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до Приморського РТЦКСП за адресою м. Одеса, вул. Канатна, 87 до каб. №24 на 12.07.2024 року о 21:00 год. про що складено Акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, від пояснень своєї відмови від отримання та підписання повістки відмовився, документів, які б підтвердили причини відмови не надав.

У постанові зазначено, що штраф повинен бути сплачений у 15-денний строк з дня вручення постанови. На підставі ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби штраф, визначений постановою по справі про адміністративне правопорушення буде стягнуто у подвійному розмірі 34 000 грн. Зазначено, що постанова може бути оскаржена відповідно до ст. 287-289 КУпАП у вищому органі або міському (районному) суді протягом 10 днів з дня її винесення.

Також в постанові №с/13473 від 12.07.2024 року зазначено, що копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності отримано 27.09.2024 року, постанова набирає законної сили 07.10.2024 року.

05.02.2025 року головним державним виконавцем Відділу ДВС прийнята оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №77053894, в якій зазначені: назва документу постанова №с/13473 видана 12.07.2024, документ видав - Приморський РТЦКСП про штраф 34000 грн, боржник ОСОБА_1 , документ вступив у законну силу 07.10.2024 року.

Позивач, вважаючи прийняту постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Частиною першою ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності, тобто перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям.

Досліджуючи оскаржувану постанову та документи, які стали підставою для її прийняття, відповідність дій державного виконавця, який прийняв оскаржувану постанову вимогам Закону України №1404-VIII, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.3 Закону України №1404-VIII визначені виконавчі документи, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п.6).

Відповідно до п.10 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до ст.283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4).

Таким чином, постанова №с/13473 від 12.07.2024 являється виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст.26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У той же час статтею 4 Закону №1404-VIII встановлені вимоги до виконавчого документа, а також підстави його повернення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: - пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (п.2); - виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (п.6).

Таким чином, державний виконавець при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови №с/13473 від 12.07.2024, повинен був перевірити наявність підстав для її повернення як виконавчого документа у відповідності до вимог закону, в тому числі дотримання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та його відповідність вимогам, передбаченим ст.4 Закону №1404-VIII.

Статтею 12 Закону №1404-VIII передбачено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Згідно з ч.1-2 ст.12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже строк пред`явлення постанови №с/13473 від 12.07.2024 до виконання, яка набрала законної сили 07.10.2024 року, становить три місяці та сплинув 08.01.2025 року.

Враховуючи те, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, а спірна постанова прийнята 05.02.2025 на підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження, отже з пропуском тримісячного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки на державного виконавця покладено обов`язок перевірити дотримання строку пред`явлення до виконання постанови №с/13473 від 12.07.2024, то у разі встановлення факту його пропущення, виконавець зобов`язаний був повернути виконавчий документ стягувачу відповідно до вимог чинного законодавства.

Також судом встановлено, що виконавчий документ постанова №с/13473 від 12.07.2024 не відповідає: п.3 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII, оскільки зазначено інше повне прізвище боржника ( ОСОБА_5 ) замість прізвища позивача ( ОСОБА_3 ) та відсутня дата народження боржника - фізичної особи; п.3 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII, оскільки не зазначено строк пред`явлення рішення до виконання.

Вказані обставини державним виконавцем залишено поза увагою, що свідчить про не встановлення ним відповідності виконавчого документа ст.4 Закону №1404-VIII.

Оскільки постанова №с/13473 від 12.07.2024 не відповідає вимогам закону та підлягала поверненню на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII, суд дійшов висновку, що відкриття виконавчого провадження було здійснено без належних правових підстав.

Водночас, суд не приймає доводи представниці відповідача, що відповідачем не перевірено та не встановлено відсутність у постанові №с/13473 від 12.07.2024 реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника, оскільки у ній зазначена серія та номер його паспорта, що відповідає п.4 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII. Також у постанові у відповідності до п.6 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII вказана дата набрання постановою №с/13473 від 12.07.2024 законної сили - 07.10.2024 року, тому доводи представниці позивача з цього приводу є необґрунтованими.

Згідно з ч.3 ст.77 КАС України в адміністративних справах, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу, обов`язок доказування шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішеннями Кабінету Міністрів України, покладається на позивача.

Суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №77053894 від 05.02.2025 року.

Позивач в обґрунтування позову вказує також інші доводи, які на його думку призвели до неправомірності прийняття оскаржуваної постанови. Між тим, за позицією ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість прийняття постанови про відкриття провадження по справі з підстав не встановлення державним виконавцем дотримання строку пред`явлення виконання документу до виконання та його невідповідності вимогам закону, що є достатнім для скасування оскаржуваної постанови з підстав неправомірності суд враховуючи позицію ЄСПЛ, викладену у справах «Салов проти України» та «Серявін та інші проти України», не надає оцінку іншим доводам позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 25000 грн правничої допомоги, зазначаючи, що докази на підтвердження понесених витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Частиною 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч.4 ст.134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання правничої допомоги, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 132, 134, 139, 262, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Пастера, 58, м. Одеса, 65023, ) про визнання протиправною та скасування постанови, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження №77053894 від 05.02.2025 року.

Стягнути з Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва