Справа № 340/1190/25
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/1190/25

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки, та із зарахуванням до його страхового стажу для пенсії в подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 30.09.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 08.01.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки та із зарахуванням до його страхового стажу для пенсії в подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 30.09.2024.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.01.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заяви додав в тому числі довідки №47/01-19 від 06.01.2025 та №46/01-19 від 06.01.2025, що підтверджують його пільговий стаж за ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у періоди з 01.10.2002 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 6.01.2025.

З інформації в особистому кабінеті на вебпорталі ПФУ позивач довідався, що обчислення його пенсії за віком було здійснено з порушеннями норм законодавства, а саме: для обчислення розміру пенсії за віком застосовано проіндексований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки; до пільгового стажу за ст. 60 Закону України №1788-XII в подвійному розмірі не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 30.09.2024.

Позивач зазначає, що дані дії відповідачів являються протиправними. У зв`язку з вищенаведеним просить адміністративний позов задовольнити повністю.

25 лютого 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження (а.с.24).

05.12.2025 (вх.№ 30822/24) на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області просить в позові відмовити, посилаючись на те, що позивачу призначено пенсію за вислугу років (працівник охорони здоров`я) відповідно до Закону № 1058 з 25.12.2014.

Обчислення розміру пенсії за вислугу років було проведено виходячи із страхового стажу 34 роки 5 місяців 24 дні, в тому числі, робота в відділенні анестезіології з палатами інтенсивної терапії з 01.10.2002 по 31.12.2003 - 1 рік 3 місяці 0 дні, зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до статті 25 Закону, становив 0,34417, з урахуванням кратності 1,35 0,46463.

На підставі заяви від 29.12.2014 про перерахунок пенсії в зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, виплату пенсії позивачу було призупинено з 26.12.2014.

08.01.2025 позивач звернувся із заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Заява про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком опрацьовувалася в порядку екстериторіальності. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.01.2025 № 30 позивача переведено на пенсію за віком.

Обчислення розміру пенсії за віком було проведено виходячи із страхового стажу 44 роки 3 місяців 0 днів, в тому числі, робота в відділенні анестезіології з палатами інтенсивної терапії з 01.10.2002 по 31.12.2003 - 1 рік 3 місяці 0 дні.

Коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до статті 25 Закону, становить 0,44250.

Заробітна плата взята за період з 01.07.2000 по 30.11.2014 і обчислена відповідно до статті 40 Закону, становить 10169,77 грн (7994,47 грн х 1,27210, де 7994,47 грн середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,09796); 1,27210 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Пунктом е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено лише право на достроковий вихід на пенсію для певної категорії громадян, проте обчислюється пенсія за нормами Закону № 1058.

Чинне законодавство України не передбачає можливості призначення пенсії більше одного разу.

А тому, для обчислення пенсійної виплати слід керуватись положеннями абзацу другого частини третьої статті 45 Закону № 1058, якими передбачено застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, пенсія Позивачеві перерахована та виплачується, відповідно до чинного законодавства.

13.03.2025 (вх. № 6347/25) представником позивача до суду надано відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 (далі - позивач) з 25.12.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Кіровоградській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

08.01.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заяви додав в тому числі довідки №47/01-19 від 06.01.2025 та №46/01-19 від 06.01.2025, що підтверджують його пільговий стаж за ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у періоди з 01.10.2002 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 06.01.2025.

За заявою від 08.01.2025 позивачу призначено пенсію за віком, відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV.

При цьому, призначена пенсія не була обрахована із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2022-2025 роки та до пільгового стажу за ст. 60 Закону України №1788-XII в подвійному розмірі не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 30.09.2024.

Не погодившись із діями відповідача щодо обрахунку пенсії, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що з 28.11.2019 позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд зазначає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закон №1058, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч.2 ст.40 Закон №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+ Кз3+ ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Тобто, за загальним правилом передбаченим частиною 2 статті 40 Закону №1058, при обчисленні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховується, серед іншого середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно з п.2, 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058 до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Водночас ч.3 ст. 45 Закону №1058 установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч.3 ст.45 Закону №1058 установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022-2024 роки.

Суд звертає увагу, що позивачу первісно було призначено пенсію за вислугу, відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком, відповідно до Закону №1058, позивач звернувся вперше 08.01.2025.

Статтею 7 Закону №1788, передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з п.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону №1058 за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону №1788.

При цьому, статтею 9 Закону №1058 не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч.3 ст.45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-IV.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону №1058.

Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), який дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Отже, наведені вище висновки Верховного Суду мали бути враховані пенсійним органом під час розгляду заяви позивача, а також ураховуються судом у ході розгляду цієї справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при обчисленні позивачу пенсії за віком у 2025 році на підставі норм Закону №1058-IV пенсійний орган має врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії, тобто, за 2022-2024 роки.

А тому, дії пенсійного органу у проведенні обчислення пенсійної виплати з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки є протиправними.

Стосовно вимоги позивача про зарахування до його страхового стажу для пенсії в подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 30.09.2024, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 60 Закону №1788-ХІІ передбачено: робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 №303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» було затверджено Рекомендації щодо структури служби анестезіології та інтенсивної терапії в лікувально-профілактичних закладах України (далі - Рекомендації) та Положення про відділення анестезіології з ліжками та без ліжок для інтенсивної терапії, анестезіологічну групу, відділення інтенсивної терапії лікувально-профілактичних закладів (далі - Положення).

Рекомендаціями (п.1) передбачено організацію анестезіологічних груп в лікувально- профілактичних закладах, де за штатними нормативами повинно бути не більше 3-х лікарів-анестезіологів, разом з відповідною кількістю сестер-анестезисток.

Положенням (п.п.1,4) передбачено створення в лікувально-профілактичних закладах різних підрозділів служби анестезіології, в тому числі відділення анестезіології з ліжками та без ліжок для інтенсивної терапії.

Таким чином, згідно вищевказаного Наказу МОЗ України відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих Всесвітньою організацією охорони здоров`я із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002р. №10.02.11/450 та від 21.06.2002 №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

В той же час, згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу наведених норм вбачається, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

В свою чергу з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1984 вбачається, що позивач в період з 01.10.2002 по 24.12.2024 та з 26.12.2014 по день подання позову працював на посаді сестри медичної (брата медичного_ - анестезиста відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії у КНП «Маловисківська лікарня» Маловисківської міської ради (а.с.14-17).

Зазначене також підтверджується довідками від 06.01.2025 № 47/01-19 та № 46/01-19, виданими КНП «Маловисківська лікарня» Маловисківської міської ради (а.с.18, 19).

Отже, під час розгляду справи установлено та не заперечується відповідачем, що з 01.01.2004 по 30.09.2024, позивач працював у відділеннях анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії закладах охорони здоров`я.

При цьому відповідач, відмовляючи у зарахуванні періоду стажу у подвійному обчисленні, зазначає, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідачем під час виконання покладених на них функцій.

Як вже встановлено, з 01.01.2004 по 30.09.2024, позивач працював у відділеннях анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 01.01.2004 по 30.09.2024 на посаді сестри медичної (брата медичного_ - анестезиста відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії у КНП «Маловисківська лікарня» Маловисківської міської ради підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача зарахувати період роботи позивачки з 01.01.2004 по 30.09.2024 до стажу роботи на пільгових умовах.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №214/3705/17 , від 06.06.2022 по справі № 510/1593/16-а.

Твердження відповідача про те, що заява позивача від 08.01.2025 року розглядалася та рішення за нею приймалося не ГУПФУ в Кіровоградській області, а за принципом екстериторіальності іншим територіальним органом ПФУ - ГУПФУ у Донецькій області, належними доказами не підтверджені. У матеріалах пенсійної справи позивача, копії якої надані відповідачем на вимогу суду ( а.с.100 зв.б.-104), відсутні будь-які рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які б стосувалися спірних правовідносин.

Натомість, в матеріалах справи міститься рішення № 30 від 14.01.2025, де зазначено, що орган ПФУ Головне управління ПФУ в Кіровоградській області (Маловисківський район).

При цьому, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що оцінка таких обставин не має вирішального значення для правильного вирішення спору по суті.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки, та із зарахуванням до його страхового стажу для пенсії в подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 30.09.2024 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 08.01.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки та із зарахуванням до його страхового стажу для пенсії в подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 30.09.2024.

При цьому, суд зазначає, що в даному випадку сума середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022-2024 роки повинна визначатися відповідачем під час проведення перерахунку, а тому зазначення судом конкретної суми резолютивна частина рішення не потребує.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який прийняв незаконне рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки, та із зарахуванням до його страхового стажу для пенсії в подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 30.09.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 8.01.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки та із зарахуванням до його страхового стажу для пенсії в подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 24.12.2014, з 26.12.2014 по 30.09.2024.

Присудити на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА