Справа № 620/17733/23
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Коваленко Н.В.
2. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року набрало законної сили 14 квітня 2024 року.
5. Не погодившись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу.
6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року апеляційну скаргу позивача на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом надання документа про сплату судового збору.
7. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року повернуто позивачу.
8. Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржник у встановлений судом строк виявленого недоліку апеляційної скарги не усунув - не надав суду документа про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
9. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
10. Касаційна скарга обґрунтована тим, що у строк, встановлений на виконання вимог ухвали від 27 червня 2024 року, позивач надіслав заяву на усунення недоліків, яка надійшла до суду 08 серпня 2024 року, тобто після постановлення ухвали. В заяві позивач вказав, що відсутні підстави для сплати судового збору, оскільки ставка судового збору за подання заяви в порядку статті 383 КАС Законом України «Про судовий збір» не встановлена.
Посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції статті 4 Закону України «Про судовий збір» та на порушення статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до прийняття незаконного рішення, оскільки за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок його сплати не поширюється і на звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, прийняту за результатами її розгляду.
11. Верховний Суд постановою від 16 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року скасував.
12. Суд дійшов висновку про те, що можливість апеляційного оскарження, постановленої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду, як і у наведеному вище рішенні Конституційного Суду України, також поставлена у залежність від сплати судового збору, що також створює необґрунтоване втручання в право стягувача на доступ до суду і є порушенням конституційних засад та принципів адміністративного судочинства.
13. Колегія суддів зазначила, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з ненаданням скаржником документа про сплату судового збору, оскільки останній не повинен сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу, прийняту за результатом розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
14. Відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім. Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
15. Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість викладення окремої думки виключно за наслідками розгляду справи.
17. Ключовим питанням в межах доводів та вимог касаційної скарги у цій справі є питання необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатом розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.
18. У Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду сформувалися різні підходи щодо необхідності сплати судового збору за подання апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції у подібних правовідносинах.
19. Так, в постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 204/827/17 колегія суддів (судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав) дійшла висновку, що положення Закону України «Про судовий збір» стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали адміністративного суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали.
20. Натомість, колегія суддів (судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав) у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 520/9769/19 дійшла висновку, що за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення, на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою.
21. Зазначене є свідченням того, що у постановах Верховного Суду, ухвалених колегіями суддів судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладено протилежні за змістом висновки щодо застосування положень підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в контексті необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, постановлену за результатом розгляду за результатом розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.
22. Відповідно до частини першої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.
23. З огляду на вищезазначене, наявне існування відмінної судової практики при вирішенні спорів, що стосуються питання сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, постановлену за результатом розгляду за результатом розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.
25. Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності. Практика Верховного Суду як найвищої національної судової інстанції є особливо показовою щодо дотримання правової визначеності.
Суддя Н.В. Коваленко