Справа № 160/26013/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26013/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року (суддя Дєєв М.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 05.12.2024 року) у адміністративній справі №160/26013/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію за віком, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі по тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач 2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.04.2024 року №88 про відмову у призначенні їй пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити їй пенсію за віком з 28.03.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.04.2024 року №88 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи 15.01.1981 року по 28.02.1999 року та з 14.11.2003 року по 21.11.2003 року згідно з записами трудової книжки від 26.04.1995 року НОМЕР_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2024 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком, з урахування правової оцінки наданої судом у цьому рішенні.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважав, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи: з 15.01.1981 року по 28.02.1999 року гідно з записами трудової книжки від 26.04.1995 року НОМЕР_1 , оскільки дата прийому та наказ про прийом дописано, запис про звільнення не засвідчено печаткою; з 14.11.003 року по 21.11.2003 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Жодних документів, які підтверджують вказані період роботи не надано.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 28.03.2024 року звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення від 04.04.2024 року №88 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить 04 років 11 місяців 25 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 26.04.1995 року, в записах №1 та №2, дата прийому та наказ про прийом дописано, запис про звільнення не засвідчено печаткою. Крім того, в індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка ОК-5) відсутня інформація про нарахований дохід та сплачені внески за 14.11.2003 року по 21.11.2003 року. Суд врахував, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 від 26.04.1995 року НОМЕР_1 , вона з 15.01.1981 року прийнята на роботу в колгосп ім. Кірова дояркою (наказ №3-к від 12.01.1981 року) та 28.02.1999 року звільнена по переводу в ТОВ Агрофірму Бахмут п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №12-к від 28.02.1999 року). Отже саме колгоспом ім. Кірова вперше здійснювалось заповнення трудової книжки та саме печатка даного заводу мала би бути проставлена на записі про звільнення. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пунктами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; підпунктом 1.1. п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58; пунктами 1.1, 1.4, 2.2, 2.3, 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162; п.18 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки працівників та службовців»; статтями 1,частинами 1, 4 ст.24, ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийшов до висновку про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи; відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність. Су врахував, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, на якому працює (працювала) застрахована особа, оскільки саме страхувальник здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Суд вважав, що пенсійним органом протиправно не зараховано до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.11.2003 року по 21.11.2003 року, з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків в базі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Суд вважав ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання пенсійного органу зарахувати до її загального страхового стажу періоди роботи з 15.01.1981 року по 28.02.1999 року та з 14.11.2003 року по 21.11.2003 року згідно з записами трудової книжки від 26.04.1995 року НОМЕР_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2024 року про призначення пенсії за віком.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 28.03.2024 року звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за принципом екстериторіальності, 04.04.2024 року прийнято рішення №88 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 04 років 11 місяців 25 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно тексту рішення пенсійного органу у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 26.04.1995 року ОСОБА_1 в записах №1 та № 2, дата прийому та наказ про прийом дописано, запис про звільнення не засвідчено печаткою. Крім того, в індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка ОК-5) відсутня інформація про нарахований дохід та сплачені внески за 14.11.2003 року по 21.11.2003 року.

Встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 від 26.04.1995 року НОМЕР_1 , вона з 15.01.1981 року прийнята на роботу в колгосп ім. Кірова дояркою (наказ №3-к від 12.01.1981 року) та 28.02.1999 року звільнена по переводу в ТОВ Агрофірму Бахмут п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №12-к від 28.02.1999 року). Отже саме колгоспом ім. Кірова вперше здійснювалось заповнення трудової книжки.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.2, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Відповідно до п.18 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки працівників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Відповідно до ст.20, ч.1 ст.24, ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, на якому працює (працювала) застрахована особа, оскільки саме страхувальник здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 як застрахована особа, не повинна нести відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної та своєчасної сплати страхових внесків; недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, тому не може впливати на його особисті права. Суд апеляційної інстанції погоджується, що пенсійним органом неправомірно не зараховано до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 15.01.1981 року по 28.02.1999 року та з 14.11.2003 року по 21.11.2003 року згідно з записами трудової книжки від 26.04.1995 року НОМЕР_1 та вірно обрано ефективний спосіб захисту порушеного права про зобов`язання повторно розглянути питання про призначення пенсії за віком відповідно до заяви ОСОБА_1 від 28.03.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року у адміністративній справі №160/26013/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.А. Олефіренко