Справа № 640/4693/20
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/4693/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, Тимчасово виконуючого обов`язки Директора Державного бюро розслідувань Венедіктової Ірини Валентинівни, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державного бюро розслідувань, Тимчасово виконуючого обов`язки Директора Державного бюро розслідувань Венедіктової Ірини Валентинівни, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якій просить суд:

- визнати протиправними дії тимчасово виконуючого обов`язки Директора Державного бюро розслідувань Венедіктової Ірини Валентинівни щодо формування Конкурсної комісії з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт тимчасово виконуючого обов`язки Директора Державного бюро розслідувань Венедіктової Ірини Валентинівни - наказу Державного бюро розслідувань від 25.02.2020 №46 Про затвердження персонального складу Конкурсної комісії з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

10.02.2020 на офіційному веб-сайті ДБР опубліковано оголошення, відповідно до якого оголошено прийом заяв кандидатів до складу Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань. Запрошено до участі у склад Конкурсної комісії небайдужих, відповідальних та успішних у своїх сферах представників громадськості, які бажають взяти участь у формуванні надійного механізму забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю Державного бюро розслідувань та відповідають критеріям, визначеним пунктом 3 Порядку - мають вищу юридичну освіту, високі професійні і моральні якості, суспільний авторитет, не є членами політичних партій та не були працівниками правоохоронних органів упродовж попередніх двох років.

Кандидатам до складу конкурсної комісії необхідно було заповнити онлайн-форму за відповідним посиланням. У форму необхідно було завантажити: копію диплому про отримання повної вищої освіти з додатками; автобіографічну довідку кандидата; мотиваційний лист. Заявки приймалися до 00:00 годин 24 лютого 2020 року.

Позивач вказав, що не зважаючи на вимоги Основного Закону України, іншого національного законодавства, без затвердження та оприлюднення нормативно-правової процедури формування Конкурсної комісії, 25.02.2020 т.в.о. Директора ДБР Венедіктова І.В. видала наказ ДБР Про затвердження персонального складу Конкурсної комісії з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань №46 та затвердила персональний склад Конкурсної комісії, до якої включила: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Маселка Р.А., Козаченко Т.А.

Вказаний наказ т.в.о. Директора ДБР Венедіктова І.В. опублікувала на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Фейсбук (https://www.facebook.eom/irina.venediktova.31 ?ера=8ЕАКСН ВОХ).

У супроводжуючому тексі Венедіктова І.В. вказала, що ДБР було отримано 31 заявку на включення у склад Конкурсної комісії.

Будь-яка інша інформація щодо процедури та етапів відбору кандидатів у склад Конкурсної комісії ДБР взагалі не оприлюднювалася.

Таким чином, до моменту оголошення ДБР про формування Конкурсної комісії, тобто до 10.02.2020, протягом часу прийому документів від кандидатів у склад Конкурсної комісії (з 10.02.2020 до 00.00 год. 24.02.2020), після закінчення прийому документів та під час видання оскаржуваного наказу ДБР від 25.02.2020 №34 т.в.о. Директора ДБР Венедіктовою І.В. не затверджено та не оприлюднено жодного нормативно-правового акту, який би визначав: засади та процедуру формування Конкурсної комісії; права та обов`язки громадян на участь у конкурсі (відборі) до складу Конкурсної комісії; критерії оцінювання та відбору кандидатів до складу Конкурсної комісії; повноваження відповідних службових осіб, які здійснюють відбір та оцінювання кандидатів; підстави та порядок ухвалення рішення про затвердження та відхилення кандидатів у склад Конкурсної комісії; порядок оскарження дій та рішень уповноважених службових осіб ДБР, які здійснюють відповідні процедури та ухвалюють відповідні рішення і т.д.

На думку позивача, вказана процедура та ухвалення оскаржуваного наказу ДБР здійснено за відсутністю визначеної нормативно-правовим актом процедури, а отже всупереч вимогам ст. 8, 38, 57 Конституції України.

Позивач вказав, що т.в.о. Директора ДБР Венедіктовою І.В. порушено вимоги п. 1 Порядку про те, що процедура формування складу Ради здійснюється на засадах відкритого та прозорого конкурсу.

На момент подання позовної заяви Державним бюро розслідувань не оприлюднене відповідне рішення директора ДБР про проведення конкурсу з формування складу Ради, що прямо передбачено п.2 Порядку. У зв`язку з викладеним, оскаржуваний Наказ ДБР від 25.02.2020 №46 виданий поза межами процедури формування Ради громадського контролю при ДБР, визначеної Указом Президента України від 05.02.2020 №42/2020.

Також позивач зазначив, що 14.02.2020 ним згідно з оголошенням ДБР про прийом заяв кандидатів до Конкурсної комісії з відбору членів РГК, опублікованого на офіційному веб-сайті 10.02.2020, заповнив за відповідним посиланням онлайн-форму, в яку завантажив копію власного диплому про отримання повної вищої освіти з додатками; автобіографічну довідку кандидата; мотиваційний лист.

У той же час, під час участі у цьому відборі позивачу не були доведені до відома та як наслідок не були відомі: засади та процедуру формування Конкурсної комісії; права та обов`язки громадян на участь у конкурсі (відборі) до складу Конкурсної комісії; критерії оцінювання та відбору кандидатів до складу Конкурсної комісії; повноваження відповідних службових осіб, які здійснюють відбір та оцінювання кандидатів; підстави та порядок ухвалення рішення про затвердження та відхилення кандидатів у склад Конкурсної комісії; порядок оскарження дій та рішень уповноважених службових осіб ДБР, які здійснюють відповідні процедури та ухвалюють відповідні рішення і т.д.

Позивач зазначив, що вказаними протиправними діями та оскаржуваним наказом т.в.о. Директора ДБР Венедіктової І.В. порушено його конституційні права на участь в управлінні державними справами та право знати свої права і обов`язки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2020 суддею Літвіновою А.В. прийнято до розгляду дану справу та відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

01.02.2023 року на виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2825-ІХ, справу було скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду, яким на підставі Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року № 399, справу № 640/4693/20 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 року, зазначена справа передана на розгляд судді Андрухіву В.В.

Ухвалою від 19.02.2025 року прийнято до провадження вказану справу та ухвалено про її розгляд спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

06.08.2020 року від представника відповідача - Державного бюро розслідувань надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши, зокрема, таке.

На виконання вимог Порядку формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, з метою забезпечення невідкладного запуску роботи органу цивільного контролю при Державному бюро розслідувань, 10.02.2020 на офіційному веб-сайті Державного бюро розслідувань (https://dbr.gov.ua/) розміщено оголошення про прийом заяв кандидатів до складу Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань. Запрошено до участі у склад Конкурсної комісії небайдужих, відповідальних та успішних у своїх сферах представників громадськості, які бажають взяти участь у формуванні надійного механізму забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю Державного бюро розслідувань та відповідають критеріям, визначеним пунктом 3 Порядку формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань - мають вищу юридичну освіту, високі професійні і моральні якості, суспільний авторитет, не є членами політичних партій та не були працівниками правоохоронних органів упродовж попередніх двох років.

Кандидатам до складу конкурсної комісії необхідно заповнити онлайн-форму за відповідним посиланням.

У форму потрібно завантажити: копію диплому про отримання повної вищої освіти з додатками; автобіографічну довідку кандидата; мотиваційний лист.

Передбачалося, що заявки приймалися до 00:00 годин 24 лютого 2020 року.

Також в оголошенні повідомлено, що рішення про формування складу Конкурсної комісії з добору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань ухвалюється наказом Директора Державного бюро розслідувань протягом 5 днів після завершення терміну прийому документів від кандидатів.

На виконання вимог пункту 3 Порядку формування РГК, керуючись статтею 12 Закону України Про Державне бюро розслідувань, наказом т.в.о. Директора Державного бюро розслідувань Венедіктової І.В. від 25.02.2020 № 46 затверджено персональний склад Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань: Сущенко Володимир Миколайович; Пехньо Василь Васильович; Бутусов Юрій Євгенович; Маселко Роман Анатолійович; Козаченко Тетяна Анатоліївна.

Відповідач вказав, що жодних доказів невідповідності членів конкурсної комісії вимогам пункту 3 Порядку формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань позивачем не надано.

Стосовно твердження позивача про те, що оскаржуваний наказ видано поза межами процедури формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, визначеної Указом Президента України від 05.02.2020 № 42/2020, відповідач зазначив, що пунктом 4 Порядку формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань визначено такі етапи конкурсу: 1) оприлюднення оголошення про проведення конкурсу, прийняття та розгляд заяв та інших документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі, перевірка їх на відповідність вимогам, встановленим цим Порядком; 2) проведення рейтингового інтернет-голосування на офіційному веб-сайті Державного бюро розслідувань; 3) написання есе на задану конкурсною комісією тему; 4) проведення співбесіди; 5) оголошення результатів у формі рейтингового списку; 6) подання конкурсною комісією на затвердження Директору Державного бюро розслідувань переліку із 15 осіб, відібраних до складу Ради.

Відповідно до пункту 3 Порядку формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань наказом т.в.о. Директора Державного бюро розслідувань Венедіктової І.В. від 11.03.2020 № 70 затверджено регламент роботи Конкурсної комісії з добору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, який розміщено у вільному доступі на веб-сайті ДБР (https://dbr.gov.ua/sites/default/files/2020- 04/rhk%20rehl%20dbr1.PDF).

Розділом II Регламенту роботи конкурсної комісії визначені повноваження конкурсної комісії, до яких належить, зокрема, складання тексту оголошення про початок процедур конкурсного добору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань для його оприлюднення на ВЕБ-сайті Державного бюро розслідувань.

11.03.2020 на веб-сайті Державного бюро розслідувань оприлюднено оголошення конкурсної комісії про проведення конкурсу з добору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань (https://dbr.gov.ua/news/ogoloshennya-pro-provedennya-konkursu-z-doboru- сhleniv-radi-gromadskogo-kontrolyu-pri-derzhavnomu-byuro-rozsliduvan).

Отже твердження позивача про те, що затвердженню складу конкурсної комісії повинно обов`язково передувати прийняття рішення про проведення відповідного конкурсу, на думку відповідача, є помилковим та необґрунтованим.

Відповідач - Тимчасово виконуючий обов`язки Директора Державного бюро розслідувань Венедіктова Ірина Валентинівна відзив на позовну заяву не подала.

24.03.2020 року третя особа - ОСОБА_2 подав письмові пояснення, в яких зазначив, що 15.02.2020 року він ознайомився на офіційному веб-сайті ДБР про оголошення відкритого конкурсу до складу Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при ДБР та прийом заяв від потенційних учасників такого конкурсу. Ознайомившись з вимогами до конкурсантів як потенційних членів Конкурсної комісії, а також Порядком формування Ради громадського контролю при ДБР, затвердженим Указом Президента України від 05.02.2020 року № 42/2020, п.3 якого передбачено створення Конкурсної комісії, 22 чи 23 лютого 2020 року він подав в онлайн режимі на зазначену в оголошенні електронну адресу заяву на участь в конкурсі та надав копії відповідних документів. 25 лютого 2020 року він отримав інтернет-повідомлення, що наказом т.в.о. директора ДБР він включений до складу Конкурсної комісії з відбору членів РГК при ДБР.

Треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 пояснень щодо позову чи відзиву на позов не подали.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що на виконання вимог Порядку формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, з метою забезпечення невідкладного запуску роботи органу цивільного контролю при Державному бюро розслідувань, 10.02.2020 на офіційному веб-сайті Державного бюро розслідувань (https://dbr.gov.ua/) було розміщено оголошення про прийом заяв кандидатів до складу Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань. Запрошено до участі у склад Конкурсної комісії небайдужих, відповідальних та успішних у своїх сферах представників громадськості, які бажають взяти участь у формуванні надійного механізму забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю Державного бюро розслідувань та відповідають критеріям, визначеним пунктом 3 Порядку формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань - мають вищу юридичну освіту, високі професійні і моральні якості, суспільний авторитет, не є членами політичних партій та не були працівниками правоохоронних органів упродовж попередніх двох років.

Кандидатам до складу конкурсної комісії необхідно заповнити онлайн-форму за відповідним посиланням.

У форму потрібно завантажити: копію диплому про отримання повної вищої освіти з додатками; автобіографічну довідку кандидата; мотиваційний лист.

В оголошенні визначено, що заявки приймаються до 00:00 годин 24 лютого 2020 року.

Також в оголошенні повідомлено, що рішення про формування складу Конкурсної комісії з добору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань ухвалюється наказом Директора Державного бюро розслідувань протягом 5 днів після завершення терміну прийому документів від кандидатів.

На виконання вимог пункту 3 Порядку формування Ради громадського контролю, керуючись статтею 12 Закону України Про Державне бюро розслідувань, наказом т.в.о. Директора Державного бюро розслідувань Венедіктової І.В. від 25.02.2020 № 46 затверджено персональний склад Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань: Сущенко Володимир Миколайович; Пехньо Василь Васильович; Бутусов Юрій Євгенович; Маселко Роман Анатолійович; Козаченко Тетяна Анатоліївна (а.с. 15).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2017 № 1086 затверджено Положення про Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань та Порядок формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Повноваження Кабінету Міністрів України на затвердження Положення про Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань та порядок її формування передбачалися частиною другою статті 28 Закону України Про Державне бюро розслідувань у редакції, чинній до 27.12.2019.

27.12.2019 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань від 03.12.2019 № 305-IX (далі - Закон № 305-IX).

Після набрання чинності Законом № 305-ІХ змінилися повноваження Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань та суб`єкт затвердження положення про Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань і порядку її формування.

Згідно з частиною другою статті 28 Закону України Про Державне бюро розслідувань у редакції, чинній з 27.12.2019, Положення про Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань та порядок її формування затверджуються Президентом України за поданням Директора Державного бюро розслідувань.

Відповідно до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 305-ІХ до приведення у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, починаючи з 27.12.2019 Положення про Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань та Порядок формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1086, суперечили Закону України Про Державне бюро розслідувань, у зв`язку з чим не діяли.

На виконання пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 305-ІХ Постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.2020 № 359 визнано такою, що втратила чинність, Постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1086 Питання Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Положення про Раду громадського контролю при ДБР (далі Положення) та Порядок формування Ради громадського контролю при ДБР (далі Порядок) затверджено Указом Президента України від 05.02.2020 № 42/2020 на виконання пункту 5 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань від 03.12.2019 № 305-IX.

Згідно пунктів 1, 2 вказаного Положення Рада громадського контролю при Державному бюро розслідувань (далі - Рада) є колегіальним консультативно-дорадчим органом, що утворюється відповідно до Закону України "Про Державне бюро розслідувань" для забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю Державного бюро розслідувань.

Рада у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, іншими актами законодавства, а також цим Положенням.

Пунктом 3 Положення передбачено, що Рада здійснює свою діяльність на засадах верховенства права, законності і гласності, позапартійності, неупередженості, вільного волевиявлення та рівноправності її членів, відповідальності та відкритості для суспільства, а також невтручання в діяльність Державного бюро розслідувань та його працівників.

Відповідно до пункту 7 Положення Рада формується на засадах відкритого та прозорого конкурсу у складі 15 осіб строком на два роки. Склад Ради затверджується Директором Державного бюро розслідувань.

Процедуру проведення конкурсу регламентує Порядок, який в свою чергу визначає механізм формування й Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при ДБР.

Згідно пункту 2 Порядку рішення про проведення конкурсу з формування складу Ради (далі -конкурс) приймається Директором Державного бюро розслідувань.

Пунктом 3 Порядку визначено, що для проведення конкурсу формується конкурсна комісія, до складу якої включаються особи, які мають вищу юридичну освіту, високі професійні і моральні якості, суспільний авторитет, не є членами політичних партій.

Не може бути членом конкурсної комісії особа, яка:

1) за рішенням суду визнана недієздатною або обмежено дієздатною;

2) має не погашену або не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення злочину (крім реабілітованої особи), або на яку протягом останнього року накладалося адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, або яка притягалася судом до відповідальності за вчинення умисного злочину;

3) відповідно до вироку суду, що набрав законної сили, позбавлена права займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави, або обіймати певні посади;

4) була працівником правоохоронних органів упродовж попередніх двох років (незалежно від тривалості).

Персональний склад конкурсної комісії та порядок її роботи затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.

Пунктом 4 Порядку визначені такі етапи конкурсу:

1) оприлюднення оголошення про проведення конкурсу, прийняття та розгляд заяв та інших документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі, перевірка їх на відповідність вимогам, встановленим цим Порядком;

2) проведення рейтингового інтернет-голосування на офіційному вебсайті Державного бюро розслідувань;

3) написання есе на задану конкурсною комісією тему;

4) проведення співбесіди;

5) оголошення результатів у формі рейтингового списку;

6) подання конкурсною комісією на затвердження Директору Державного бюро розслідувань переліку із 15 осіб, відібраних до складу Ради.

На виконання вимог Порядку та з метою запуску роботи органу цивільного контролю при ДБР, 10.02.2020 на офіційному веб-сайті ДБР розміщено оголошення про прийом заяв кандидатів до складу Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при ДБР.

Запрошено до участі у склад Конкурсної комісії небайдужих, відповідальних та успішних у своїх сферах представників громадськості, які бажають взяти участь у формуванні надійного механізму забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю ДБР, та відповідають критеріям, визначеним пунктом 3 Порядку, тобто мають вищу юридичну освіту, високі професійні і моральні якості, суспільний авторитет, не є членами політичних партій та не були працівниками правоохоронних органів упродовж попередніх двох років.

Кандидатам до складу конкурсної комісії необхідно було заповнити онлайн-форму за відповідним посиланням. У форму потрібно завантажити: копію диплому про отримання повної вищої освіти з додатками; автобіографічну довідку кандидата; мотиваційний лист.

Передбачалося, що заявки приймаються до 00:00 годин 24.02.2020.

Також в оголошенні повідомлено, що рішення про формування складу Конкурсної комісії з добору членів Ради громадського контролю при ДБР ухвалюється наказом Директора ДБР протягом 5 днів після завершення терміну прийому документів від кандидатів.

Керуючись статтею 12 Закону України Про Державне бюро розслідувань, з урахуванням вимог пункту 3 Порядку, наказом т.в.о. Директора ДБР Венедіктової І.В. від 25.02.2020 № 46 затверджено персональний склад Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при ДБР:

- ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_3 ;

- ОСОБА_4 ;

- Маселко Роман Анатолійович;

- Козаченко Тетяна Анатоліївна.

Відповідно до пункту 3 Порядку наказом т.в.о. Директора ДБР Венедіктової І.В. від 11.03.2020 № 70 затверджено Регламент роботи Конкурсної комісії з добору членів Ради громадського контролю при ДБР, який розміщено на офіційному сайті ДБР за посиланням https://dbr.gov.ua/sites/default/files/2020-4/rhk%20rehl%20dbr1.PDF.

Розділом ІІ Регламенту роботи конкурсної комісії визначені її повноваження, до яких належить, зокрема, складання тексту оголошення про початок процедур конкурсного добору членів Ради громадського контролю при ДБР для його оприлюднення на офіційному сайті ДБР.

За Регламентом оголошення конкурсної комісії про проведення конкурсу з добору членів Ради громадського контролю при ДБР 11.03.2020 оприлюднено на офіційному сайті ДБР (https://dbr.gov.ua/news/ogoloshennya-pro-provedennya-konkursu-z-doboru_chleniv-radi-gromadskogo-kontrolyu-pri-derzhavnomu-byuro-rozsliduvan), на якому також відображено всю інформацію про перебіг конкурсу.

За результатами проведеного Конкурсною комісією у зазначеному складі добору, наказом ДБР № 855 від 24.12.2020 затверджено склад Ради громадського контролю при ДБР.

Отже, твердження позивача про відсутність доступної оприлюдненої інформації щодо формування Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при ДБР та її роботи є безпідставними та необґрунтованими.

Також є помилковими доводи позивача щодо допущених порушень при формуванні складу Конкурсної комісії, а саме: включення до її складу членів, що не відповідають критеріям, встановленим Порядком.

Зокрема, позивач вказує, що до складу Конкурсної комісії з відбору членів Ради громадського контролю при ДБР включено Маселка Р.А., який на час проведення відбору був членом Громадської ради доброчесності та Козаченко Т.А., який на той час був членом Ради громадського контролю при НАБУ.

Саме факт членства зазначених осіб в громадських радах (радах громадського контролю) інших правоохоронних органів, на думку позивача, унеможливлює їх членство в Конкурсній комісії.

Позивач у якості норми, яка встановлює відповідну заборону для членів Конкурсної комісії, посилається на пункт 6 Порядку. Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача про те, що вказаний пункт встановлює зазначені обмеження не стосовно членів Конкурсної комісії, а стосовно конкурсантів до Ради громадського контролю при ДБР.

Тому зазначені доводи позивача щодо включення до складу конкурсної комісії Маселка Р.А. та Козаченко Т.А. всупереч вимогам пункту 6 Порядку, суд вважає безпідставними та не бере їх до уваги.

Водночас, обмеження для участі у конкурсній комісії, до складу якої подавав заяву позивач, встановлені наведеним вище пунктом 3 Порядку.

З аналізу положень пункту 3 Порядку вбачається, що наведені позивачем доводи не свідчать про невідповідність обраних членів конкурсної комісії вимогам Порядку.

Будь-яких доказів невідповідності членів конкурсної комісії вимогам пункту 3 Порядку позивач суду не надав.

Щодо тверджень позивача про видання оскаржуваного наказу від 25.02.2020 № 46 поза межами процедури формування Ради громадського контролю, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку персональний склад конкурсної комісії та порядок її роботи затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.

Решта пунктів Порядку, починаючи з пункту 4, стосуються питань формування власне Ради громадського контролю при ДБР та не стосуються питань формування комісії, до якої подавався позивач.

Тому саме на виконання приписів пункту 3 Порядку тимчасово виконуючим обов`язки Директора Державного бюро розслідувань Венедіктовою І.В. і було видано наказ Державного бюро розслідувань від 25.02.2020 №46 Про затвердження персонального складу Конкурсної комісії з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

За таких обставин, твердження позивача про те, що затвердженню складу конкурсної комісії обов`язково має передувати прийняття рішення про проведення відповідного конкурсу (конкурсу до конкурсної комісії), суд вважає помилковими, такими, що не ґрунтуються на вимогах Порядку, а тому не бере їх до уваги.

Разом з тим, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що рішенням НАЗК від 14.06.2019 № 1695 затверджено висновок про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення, передбаченого статтею 366-1 КК України, стосовно ОСОБА_1 у зв`язку неподанням щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік.

При цьому суд враховує, що пунктом 3 Порядку встановлено, що не може бути членом Конкурсної комісії, зокрема, особа, яка: має не погашену або не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення злочину (крім реабілітованої особи), або на яку протягом останнього року накладалося адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, або яка притягалася судом до відповідальності за вчинення умисного злочину; відповідно до вироку суду, що набрав законної сили, позбавлена права займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави, або обіймати певні посади; була працівником правоохоронних органів упродовж попередніх двох років (незалежно від тривалості).

Однак доказів щодо наявності таких обмежень стосовно позивача відповідачем не надано.

Щодо тверджень позивача про порушення оскаржуваним наказом його права на участь в управлінні державними справами та права знати свої права й обов`язки, суд зауважує, що будь-яких вимог на відновлення його порушеного права позивач не заявляє.

Разом з тим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25.11.1997 № 6-зп суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

За правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень у позовній заяві зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Разом з цим, порушення вимог законодавства рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Таки висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16, від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18, від 23.12.2019 у справі № 712/3842/17, від 27.02.2020 у справі № 500/477/15-а, від 30.08.2022 у справі № 420/3206/19, від 21.06.2023 у справі № 480/4849/21, від 27.02.2024 у справі № 1740/2487/18, від 16.07.2024 у справі № 640/27731/21.

Відповідно до вищевикладених висновків Верховного Суду щодо застосування норм права (статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України), обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень, між іншим, й індивідуальних актів, є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням (діями, бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень. Порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод для отримання відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Відтак, заінтересованість позивача повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу збоку суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає, що доводи позивача не містять обґрунтування негативного впливу оскаржуваного рішення на конкретні реальні індивідуально виражені його права, свободи чи інтереси.

Це свідчить про відсутність предмету захисту в суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку.

Отже, суд дійшов висновку, оскаржувані позивачем дії вчинені відповідачем, а оскаржуваний позивачем наказ прийнятий відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законом. Вказані дії та рішення (наказ № 46 від 25.02.2020) відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а тому підстав для визнання їх протиправними суд не вбачає.

Крім того, суд бере до увагу, що наказом ДБР № 855 від 24.12.2020 року затверджено склад Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, тобто конкурсний відбір членів вказаної Ради, для якого створювалася комісія, завершився.

Отже, конкурсна комісія з відбору членів Ради припинила свою діяльність у зв`язку з досягненням мети, для якої цю комісію було створено відповідно до Порядку.

Таким чином, оскаржуваний наказ від 25.02.2020 № 46 вичерпав свою дію його виконанням, що також свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Державного бюро розслідувань (адреса: вул. Панаса Мирного, буд. 28, м. Київ, 01011, ), Тимчасово виконуючого обов`язки Директора Державного бюро розслідувань Венедіктової Ірини Валентинівни (адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 15, м. Київ, 01032), за участю третіх осіб - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 (адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 15, м. Київ, 01032) про визнання протиправними дій щодо формування конкурсної комісії з формування Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, визнання протиправним та скасування наказу ДБР від 25.02.2020 №46 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 24.04.2025 року.

Суддя В.В. Андрухів