Справа № 640/12829/22
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року Справа№640/12829/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139, ) до Київської митниці (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А, ), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про корегування митної вартості товарів №UA100150/2022/000006/2 від 21.02.2022 та картки відмови №UA100150/2022/000075;

- зобов`язати відповідача завершити митне оформлення товарів за ЕМД №UA100150/2022/801540 від 11.02.2022;

- стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного зовнішньоекономічного контракту №02/02/2019 від 15.02.2019, додаткової угоди №1 від 06.05.2019, додаткової угоди від 03.11.2021, специфікації від 04.02.2022, фактури №FHEX22/02/0007 від 04.02.2022 ТОВ «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» було ввезено товари на митну територію України. До митного органу було подано електрону митну декларацію №UA100150/2022/801540 разом з документами для підтвердження заявленої митної вартості. Крім того, на вимогу відповідача позивачем додатково подано додаткові документи. Разом з тим, відповідачем було надіслано декларанту письмову консультацію митного органу, в якій зазначив, що під час перевірки документів за митною декларацією №UA1000150/2022/801540, виявлено, що документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та вимогу про надання письмових документів. За результатами розгляду поданих документів, 21.02.2022 митний орган відмовив в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю відповідно до рішення №UA100150/2022/000006/2, яке позивач вважає протиправним, оскільки було надано надали всі необхідні документи для здійснення митного оформлення за ціною договору. Просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2022 залишено позов без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2022 клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задоволено, визнано пропущений строк звернення до адміністративного суду пропущеним з поважних причин, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

12.10.2022 відповідачем подано відзив на позов відповідно до якого позовні вимоги не визнав та зазначив, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією позивача було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено, що в них містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у рішенні про коригування митної вартості товарів. На вимогу митного органу позивачем не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ розбіжності не спростовано, а тому були застосовані другорядні методи визначення митної вартості. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2022 позовну залишено без руху після відкриття.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2022 продовжено розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №640/12829/22 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/12829/22.

Запропоновано учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання цієї ухвали надати суду письмові пояснення та/або заяву у разі зміни фактичних обставин у цій справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, а також у разі врегулювання спору.

До суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній відзив підтримав.

Інших клопотань до суду не надходило.

Судом встановлені такі обставини по справі.

15.02.2019 між позивачем - ТОВ «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» та продавцем VIVE TEXTILE RECYCLING Spуіka z ograniczon№ odpowiedzialnoњci№ укладено договір №02/02/2019 від 15.02.2019 на покупку вживаного одягу та взуття (second hand) сортованої/не сортованої І, ІІ та ІІІ категорії, загальною кількістю 50 000 кг, за ціною зазначеною в специфікаціях та рахунках-фактурах.

Згідно з додатковою угодою укладеною між позивачем - ТОВ «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» та продавцем VIVE TEXTILE RECYCLING Spуіka z ograniczon№ odpowiedzialnoњci№ №1 від 06.05.2019 до договору №02/02/2019 від 15.02.2019 сторонами встановлено умови оплати.

Відповідно до специфікації від 04.02.2022 до договору №02/02/2019 від 15.02.2019 ТОВ «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» придбано 12966,70 кг товару.

Згідно з додатковою угодою укладеною між позивачем - ТОВ «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» та продавцем VIVE TEXTILE RECYCLING Spуіka z ograniczon№ odpowiedzialnoњci№ від 03.11.2021 до договору №02/02/2019 від 15.02.2019 сторонами встановлено предмет договору та строк його дії.

Позивачем було ввезено товари на митну територію України (фактура №FHEX22/02/0007 від 04.02.2022) та 11.02.2022 було подано до митного оформлення ввезені товари та електронну митну декларацію № UA100150/2022/801540.

Згідно фактури № FHEX22/02/0007 від 04.02.2022 загальна вартість поставки складає 8 155,75 Євро на умовах поставки INCOTERMS 2010, EXW-Kielce Польща.

Разом із електронною митною декларацією № UA100150/2022/801540 від 11.02.2022, для підтвердження заявленої митної вартості позивачем було подано наступні документи:

- зовнішньоекономічний контракт №02/02/2019 від 15.02.2019;

- додаткова угода №1 від 06.05.2019;

- додаткова угода від 03.11.2021;

- специфікація від 04.02.2022;

- фактура № FHEX22/02/0007 від 04.02.2022;

- фактура-проформа № ZHEX/22/02/0061 від 01.02.2022;

- автотранспортна накладна CMR № 00022376 від 05.02.2022;

- акт митного огляду на кордоні № UA209060/2022/001893 від 09.02.2022;

- рахунок №32 від 08.02.2022 за транспортні послуги;

- експортна декларація країни відправлення № 22PL341010E0035771 від 05.02.2022.

Київською митницею 11.02.2022 було надіслано запит, ідентифікатор повідомлення c4fl77c9-13fd-44bd-a658-3485ff45afbc, у якому зазначено, що для підтвердження заявленої митної вартості товару необхідно надати документи відповідно до частини 2 ст.53 МКУ та додаткові документи відповідно до частини 3 ст. 53 МКУ: 1) відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару.

Також 11.02.2022 Київською митницею було надіслано запит, ідентифікатор повідомлення c9fe7281-9831-428a-9931-de, у якому зазначено, що відповідно до частини 2 статті 43 Митного кодексу України необхідно надати документи, що підтверджують країну походження товару.

Позивачем були надані наступні документи:

- платіжне доручення в іноземній валюті № 20 від 02.02.2022;

- платіжне доручення в іноземній валюті № 22 від 08.02.2022.

11.02.2022 позивачем було подано заяву про продовження строку для надання додаткових документів з власної ініціативи.

15.02.2022 позивач додатково надав:

- заявку на перевезення №12 від 01.02.2022;

- довідку щодо витрат на навантаження від 10.02.2022;

- платіжне доручення №27 від 10.02.2022, що підтверджується протоколом програмного забезпечення МДофіс.

16.02.2022 позивачем надіслано митному органу заяву №1/16-02 про перевищення останнім строку митного оформлення передбаченого ст. 255 МК України, яке мало бути завершене о 14 год. 30 хв. 15.02.2022.

Згідно з письмовою консультацією митного органу від 21.02.2022 під час перевірки документів за митною декларацією №UA1000150/2022/801540 (далі МД), виявлено, що документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари а саме:

1) Поставка товару згідно п.1 розділу IV зовнішньоекономічного контракту від 15.02.2019 № 02/02/2019 (далі - Контракт) здійснюється на умовах EXW Кельце. Отже, до фактурної вартості товарів додаються транспортні та інші витрати згідно ч.10 ст.58 Кодексу. За МД декларант надав рахунок на оплату транспортних витрат від 08.02.2022 № 32 від ФОП Турбабін та платіжне доручення від 10.02.2022 №127. Разом з тим, декларантом не надано погодженого сторонами договору, яким визначені обов`язки сторін, вид послуг та їх вартість, на який посилався рахунок на оплату транспортних витрат від 08.02.2022 № 32, а саме від 31.01.2022 №3101. Відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі - Закон) договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Отже, митному органу не надано відомості що підтверджують достовірність складової митної вартості товарів на транспортування. Крім того, рахунком на оплату транспортних витрат від 08.02.2022 № 32 та декларацією митної вартості (ДМВ) не визначено числове значення складової митної вартості на навантаження товарів на транспортний засіб, що передбачається умовами EXW згідно Інкотермс.

2) Також, згідно п. 1 розділу II Контракту ціни на товари, вказуються в Специфікаціях та рахунком-фактурою, у відповідності до підтвердженням продавцем замовлення покупця. Декларантом у графі 44 МД зазначено специфікацію б/н до Контракту, датовану 04.02.2022, загальною сумою 8 155,75 євро, за якою відсутня печатка та підпис покупця.

3) Згідно п.1 розділу VIII Контракту покупець попередньо сплачує не менш ніж 70% вартості товару. Відповідно до рахунку-фактури від 04.02.2022 №FHEX/22/02/0007 для оцінюваної партії товару передбачено 100% передоплата. Проте, декларантом не надіслано банківських платіжних документів, що вказані у МД.

Зазначені обставини не дають можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та ціну що сплачена або повинна бути сплачена за товар.

У зв`язку з вищенаведеним, декларанту надіслано письмову вимогу про надання додаткових документів, відповідно до статті 53 Митного Кодексу України.

Зазначено, що за результатом аналізу додаткових документів, та документів поданих до митного оформлення, окрім вищезазначеного, встановлено наступне:

Відповідно до рахунку-фактури від 04.02.2022 № FHEX/22/02/0007 для оцінюваної партії товару передбачено 100% передоплата. Декларант надіслав банківські платіжні документи від 02.02.2022 № 20 та від 08.02.2022 № 22, Відповідно до банківського платіжного документа від 02.02.2022 № 20 сума передоплати становить 7500,00 евро, що не відповідає здійсненню 100% попередній оплаті на момент відвантаження товару. Вказане суперечить умовам, визначеним в рахунку-фактурі № FHEX/22/02/0007 станом на 04.02.2022, та викликає сумніви у достовірності відомостей зазначених в вказаному документі, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 Кодексу Митницею перевірені пропозиції подібного товару, що розміщуються на сайті продавця www.vivetextilerecycling.pl/oferta/. Згідно вказаного сайту товари мають певний асортиментний код та їх продаж визначається належністю до асортименту та видом пакування товару. Також, відповідно до п.1 розділу III Контракту покупець зобов`язаний надіслати продавцю замовлення, яке описує код позиції, кількість замовленої партії та строк прийомки. Продавець підтверджує замовлення та вказує ціну продажі товару. Проте, у всіх наданих декларантом документах відсутні дані щодо належності товарів до певного виду (відсутній код позиції), отже декларантом не забезпечено надання достовірних документів, за якими можливо перевірити ціну товару. Це підтверджує рахунок-фактура від 04.02.2022 № FHEX/22/02/0007, згідно якої визначено товари з назвою «odziez uїywana», але з різною ціною. Відповідно до п.4 розділу II Контракту до ціни товару входить вартість пакування. Разом з тим, згідно п.3 розділу II Контракту покупець повинен нести інші витрати, у тому числі між офісами продавця та покупця, проте якість наданої копії аркушу Контракту не дає розібратися щодо яких витрат діє це положення.

[…] Частиною 6 статті 54 Кодексу передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларантом не виконано вимогу п. 2 ч. 2 ст.52 Кодексу стосовно надання митному органу достовірних відомостей, що повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У відповідності до Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476 проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів, з рівнями митної вартості ідентичних та або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. У базі наявні митні оформлення подібного товару за ціною від 1,49 дол.США/кг. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статтях 59 та 61 Кодексу. Метод визначення митної вартості на підставі ціни угоди щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до вимог статті 60 МКУ не можливо застосувати у зв`язку відсутністю вартості таких операції, дотриманням умов, зазначених у статтях 60 та 61 Кодексу. Також, відсутня можливість застосування методів визначення митної вартості на основі віднімання та на основі додавання вартості у відповідності до положень статей 62-63 Кодексу у зв`язку із тим, що декларантом не надано документів для розрахунку митної вартості за цими методами. Таким чином, враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями частини 8 статті 57 та частини 1 статті 55 Кодексу, повідомлено, що можливо застосувати резервний метод відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами рівні митної вартості.

За результатами розгляду поданих документів, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA100150/2022/000006/2 від 21.02.2022, в п. 33 якого зазначене наступне:

«Заявлена митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана з наступних причин. Документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари а саме:

1) Поставка товару згідно п.1 розділу IV зовнішньоекономічного контракту від 15.02.2019 № 02/02/2019 (далі - Контракт) здійснюється на умовах EXW Кельце. Отже, до фактурної' вартості товарів додаються транспортні та інші витрати згідно ч.10 ст.58 Кодексу. За МД декларант надав рахунок на оплату транспортних витрат від 08.02.2022 № 32 від ФОП Турбабін та платіжне доручення від 10.02.2022 №127. Разом з тим, декларантом не надано погодженого сторонами договору, яким визначені обов`язки сторін, вид послуг та їх вартість, на який посилався рахунок на оплату транспортних витрат від 08.02.2022 № 32, а саме від 31.01.2022 №3101. Відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі - Закон) договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Отже, митному органу не надано відомості що підтверджують достовірність складової митної вартості товарів на транспортування. Крім того, рахунком на оплату транспортних витрат від 08.02.2022 № 32 та декларацією митної' вартості (ДМВ) не визначено числове значення складової митної вартості на навантаження товарів на транспортний засіб, що передбачається умовами EXW згідно Інкотермс.

2) Також, згідно п.1 розділу II Контракту ціни на товари, вказуються в Специфікаціях та рахунком-фактурою, у відповідності до підтвердженням продавцем замовлення покупця. Декларантом у графі 44 МД зазначено специфікацію б/н до Контракту, датовану 04.02.2022, загальною сумою 8 155,75 євро, за якою відсутня печатка та підпис покупця.

3) Згідно п.1 розділу VIII Контракту покупець попередньо сплачує не менш ніж 70% вартості товару. Відповідно до рахунку-фактури від 04.02.2022 №FHEX/22/02/0007 для оцінюваної партії товару передбачено 100% передоплата. Проте, декларантом не надіслано банківських платіжних документів, що вказані у МД.

Зазначені обставини не дають можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та ціну що сплачена або повинна бути сплачена за товар. У зв`язку з вищенаведеним, декларанту надіслано письмову вимогу про надання додаткових документів, відповідно до статті 53 Митного Кодексу України.

За результатом аналізу додаткових документів, та документів поданих до митного оформлення, окрім вищезазначеного, встановлено наступне:

Відповідно до рахунку-фактури від 04.02.2022 № FHEX/22/02/0007 для оцінюваної партії товару передбачено 100% передоплата. Декларант надіслав банківські платіжні документи від 02.02.2022 № 20 та від 08.02.2022 № 22, Відповідно до банківського платіжного документа від 02.02.2022 № 20 сума передоплати становить 7500,00 євро, що не відповідає здійсненню 100% попередній оплаті на момент відвантаження товару. Вказане суперечить умовам, визначеним в рахунку-фактурі № FHEX/22/02/0007 станом на 04.02.2022, та викликає сумніви у достовірності відомостей зазначених в вказаному документі, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 Кодексу.

Митницею перевірені пропозиції подібного товару, що розміщуються на сайті продавця www.vivetextilerecycling.pl/oferta/. Згідно вказаного сайту товари мають певний асортиментний код та їх продаж визначається належністю до асортименту та видом пакування товару. Також, відповідно до п.1 розділу III Контракту покупець зобов`язаний надіслати продавцю замовлення, яке описує код позиції, кількість замовленої партії та строк прийомки. Продавець підтверджує замовлення та вказує ціну продажі товару. Проте, у всіх наданих декларантом документах відсутні дані щодо належності товарів до певного виду (відсутній код позиції), отже декларантом не забезпечено надання достовірних документів, за якими можливо перевірити ціну товару. Це підтверджує рахунок-фактура від 04.02.2022 № FHEX/22/02/0007, згідно якої визначено товари з назвою «odziez uїywana», але з різною ціною.

Відповідно до п.4 розділу II Контракту до ціни товару входить вартість пакування. Разом з тим, згідно п.3 розділу II Контракту покупець повинен нести інші витрати, у тому числі між офісами продавця та покупця, проте якість наданої копії аркушу Контракту не дає розібратися щодо яких витрат діє це положення.

Частиною 2 статті 58 Кодексу передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 6 статті 54 Кодексу передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларантом не виконано вимогу п. 2 ч. 2 ст.52 Кодексу стосовно надання митному органу достовірних відомостей, що повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Враховуючи неможливість застосування основного методу, керуючись положеннями частини 4 статті 57 та у відповідності до частини 5 статті 55 Кодексу, з декларантом проведено процедуру консультації.

Митним органом проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної' угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у митного органу наявна інформація щодо рівня митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів за вищими рівнями митної вартості.

Виходячи з вищенаведеного, відповідно до положень статті 55 Кодексу, здійснено коригування митної вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 та 61 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях за умовами поставки, продавцем, обсягом товару (митна декларація від 28.12.2021 № UA100150/2021/392920).

Декларант має право звернутися до митного органу та випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МКУ. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості в митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Кодексу або до суду..».

Відповідачем було оформлено та направлено позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100150/2022/000075.

Позивачем було оскаржено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100150/2022/000006/2 від 21.02.2022 та Державною митною службою України листом від 23.05.2022 №08-4/15-02/13/2703 відмовлено у його скасуванні.

ТОВ «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» не погоджується із зазначеними рішенням Київської митниці про корегування митної вартості товарів №UA100150/2022/0000006/2 від 21.02.2022 та карткою відмови №UA100150/2022/000075, оскільки вважає, що у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України до митного органу було подано усі основні документи, які підтверджують митну вартість ввезених на територію України товарів.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Митний кодекс України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини 2 цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом (стаття 53) заборонено.

Разом з тим митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 27.01.2022 у справі №200/6413/20-а, від 01.12.2023 у справі № 810/3766/16.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Досліджуючи спірні правовідносини суд вбачає, що надіслане митним органом позивачу повідомлення про надання додаткових документів не містить інформації, яка дозволяла б з`ясувати, які саме відомості про складові числового значення митної вартості відсутні або не підтверджуються поданими позивачем документами.

Аналізуючи рішення митного органу про корегування митної вартості, суд приходить до висновку, що підставами його прийняття стало наступне:

- не надання позивачем погодженого сторонами договору, яким визначені обов`язки сторін, вид послуг та їх вартість, на який посилався рахунок на оплату транспортних витрат від 08.02.2022 № 32, а саме від 31.01.2022 №3101; не надання відомості що підтверджують достовірність складової митної вартості товарів на транспортування; не визначено числове значення складової митної вартості на навантаження товарів на транспортний засіб, що передбачається умовами EXW згідно Інкотермс;

- відсутня печатка та підпис покупця у специфікації б/н до Контракту, датованій 04.02.2022, загальною сумою 8 155,75 євро;

- не надіслано банківських платіжних документів, що вказані у МД;

- банківські платіжні документи від 02.02.2022 № 20 та від 08.02.2022 № 22, відповідно до банківського платіжного документа від 02.02.2022 № 20 сума передоплати становить 7500,00 євро, що не відповідає здійсненню 100% попередній оплаті на момент відвантаження товару та суперечить умовам, визначеним в рахунку-фактурі № FHEX/22/02/0007 станом на 04.02.2022;

- у всіх наданих декларантом документах відсутні дані щодо належності товарів до певного виду (відсутній код позиції), отже декларантом не забезпечено надання достовірних документів, за якими можливо перевірити ціну товару.

Щодо витрат на транспортування товару позивач зазначив, що транспортні документи, а саме: автотранспортна накладна CMR № 00022376 від 05.02.2022, рахунок №32 від 08.02.2022 за транспортні послуги, заявку на перевезення №12 від 01.02.2022, довідка щодо витрат на навантаження від 10.02.2022; платіжне доручення №27 від 10.02.2022, надавалися декларантом до митного органу на момент декларування з первинною митною декларацією.

Вивчивши позиції сторін з цього питання, суд приходить до висновку, що висновки митного органу про не підтвердження витрат на транспортні послуги не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, 31.01.2022 між ТОВ «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник) укладено договір №3101 про надання послуг з перевезення вантажу за змістом якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги з перевезень вантажним транспортом у внутрішніх і міжнародних сполученнях (п.1.1).

Зі змісту п.2.1.1. договору від 31.01.2022 №3101 перевезення здійснюється на підставі заявки, в якій зазначаються зокрема пункт завантаження/розвантаження, дата і час прибуття, назва та характеристики вантажу, об`єм та вага, вартість перевезення, додаткові вимоги.

Ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявці на перевезення і вказуються в рахунках-фактурах перевізника (п. 3.1. договору).

Зі змісту заявки на перевезення №12 від 01.02.2022 вбачається що сторони погодили перевезення вантажу «секунд-хенд» за маршрутом: Польща (м. Кельне) - Україна (м. Київ) - м. Дніпро. Дата завантаження 04-07 лютого 2022 року. Строк доставки - до 6 діб. Кількість вантажу - до 20 тон, до 100 м.куб. Вартість перевезення 37000,00 грн.

Відповідно до рахунку №32 від 08.02.2022, вартість перевезення склала 37000,00 грн, в т.ч. 7300,00 грн. - Транспортні послуги за перевезення від м. Кельне (Польща) до митного посту Рава-Руська (Україна); від митного посту Рава-Руська до м. Київ - 16200,00 грн.; від м. Київ до м. Дніпро - 13500,00 грн.

Як зазначено у платіжному дорученні №27 від 10.02.2022, позивач сплатив перевізнику 37000,00 грн. транспортні послуги за дог. № 3101 від 31.01.2022 та рах. № 32 від 08.02.2022. Без ПДВ.

Суд вважає, що митний орган в такій ситуації не врахував зазначені позивачем обставини, а лише формально виявив недоліки, які законодавчо до таких не віднесені.

Згідно ст. 53 МК України, заявка на перевезення не є обов`язковим документом, який має надаватися декларантом для підтвердження митної вартості. Зі змісту статті вбачається, що законодавець взагалі не визначив конкретний документ, який має підтверджувати розмір витрат на перевезення товарів.

Отже, сам по собі договір від 31.01.2022 №3101 не міг надати жодної інформації щодо виду послуг та їх вартості, оскільки такі відомості зазначені у заявці на перевезення №12 від 01.02.2022 та рахунку №32 від 08.02.2022, які позивачем надавались до митного оформлення.

Також суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що в електронному повідомленні декларанту, вимагаючи додаткові документи, відповідач жодних претензій чи питань щодо витрат на транспортування товару не викладав.

Надаючи оцінку доводам відповідача про не визначення рахунком на оплату транспортних витрат від 08.02.2022 № 32 та декларацією митної вартості числового значення складової митної вартості на навантаження товарів на транспортний засіб, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 розділу IV договору №02/02/2019 від 15.02.2019 поставка товару здійснюється на умовах EXW Кельце (Інкотермс 2010) у строк визначений продавцем, хіба що сторони інші принципи поставки товару, при цьому завантаження товару на транспортний засіб покупця здійснюється продавцем.

Отже, товар згідно митною декларацією №UA100150/2022/801540 постачався на умовах EXW Кельце (Інкотермс 2010). Згідно правил Інкотермс 2010 "EXW франко-завод" (найменування місця) продавець зобов`язаний за свій рахунок оплатити витрати, пов`язані з упаковкою, необхідною для перевезення товару (за винятком випадків, коли в цій галузі торгівлі зазвичай прийнято відправляти обумовлений контрактом товар без упаковки). Останнє здійснюється тією мірою, коли обставини, що стосуються транспортування (наприклад, способи перевезення, місце призначення), були відомі продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка має бути маркована належним чином.

Декларантом надавалась довідка від 10.02.2022 якою підтверджується що навантаження товару було здійснено за рахунок продавця.

За вказаних обставин, суд відхиляє даний довід відповідача.

Посилання відповідача на відсутність підпису та штампу продавця товару у специфікації від 04.02.2022 є неприйнятим, оскільки спростовується матеріалами справи. Як вбачається із змісту специфікації від 04.02.2022 в ній наявні підпис та штамп продавця товару.

Щодо оплати товару, судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 20 від 02.02.2022 та платіжного доручення в іноземній валюті № 22 від 08.02.2022 оплата за оцінюваний товар було здійснено двома платанами 7500 євро та 655,75 євро відповідно, на загальну суму 8155,75 євро., та відповідає сумі, вказаній в рахунку-фактурі № FHEX/22/02/0007 станом на 04.02.2022. Також містить інформацію про призначення платежу, оскільки платіж здійснювався на виконання умов цього контракту та рахунку-проформи.

Таким чином, позивачем підтверджена сума сплати за товар.

Суд зазначає, що визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Стосовно посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ суд зазначає наступне.

Вказані посилання є загально нормативними, ніким не оспорюються, проте, самі по собі вони не свідчать про наявність у митного органу підстав, передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу для витребування документів.

Суд звертає увагу, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені у митному відношенні із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена, зокрема, в постанові від 31.03.2020 у справі №826/12344/15.

В оскаржуваному рішенні відповідач не навів інформації з джерела інформації в обсязі, що дозволив б встановити, яким чином митна вартість належного позивачу товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості, що є порушенням частини 2 статті 55 Митного кодексу щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, в постанові від 27.06.2019 у справі № 803/667/17.

У постанові від 20.08.2019 по справі №826/12825/15 Верховний Суд зазначив, що не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Поряд з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано не було.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості товарів підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у частині 2 статті 2 КАС України.

За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач заперечуючи проти них, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку доказам, всім доводам та аргументам позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці про корегування митної вартості товарів №UA100150/2022/0000006/2 від 21.02.2022 та картки відмови №UA100150/2022/000075, що підлягають задоволенню.

Проте, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача завершити митне оформлення товарів за ЕМД № UA100150/2022/801540 від 11.02.2022, суд зазначає наступне.

Пунктом 23 статті 4 МК України закріплено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Як вже зазначалось судом вище, початком митного оформлення є момент подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до частини 5 статті 255 МК України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Митними формальностями, згідно пункту 29 статті 4 МК України, є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Таким чином, митне оформлення включає в себе не тільки прийняття митної декларації або документа, що його замінює, а тому, визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття митної декларації позивача, не може бути підставою для зобов`язання завершити митне оформлення, оскільки матиме ознаки втручання суду у дискреційні повноваження органу доходів і зборів.

У зв`язку із цим, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача завершити митне оформлення товарів за ЕМД № UA100150/2022/801540 від 11.02.2022, не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходив із такого.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4962,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 135 від 07.11.2022.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3308,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини другої цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частини 3 цієї статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копії:

- договору про надання правової допомоги №006-МВ від 25.07.2022;

- рахунок на оплату №029 від 29.07.2022;

- платіжне доручення №132 від 09.08.2022;

- акт прийому наданих послуг до договору про надання правової допомоги №006-МВ від 25.07.2022.

Відповідач заперечує проти розміру наданої позивачу правової допомоги, обґрунтовуючи тим, що складність справи не відповідає реальним витратам на роботу адвоката, судові витрати є завищеними та не обґрунтованими, тому не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 КАС України).

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, слід врахувати, що ця справа є типовою, про що зазначено у позові, віднесена Кодексом до справ незначної складності, відтак суд погоджує позицію відповідача щодо неспівмірності заявленої суми витрат на професійну правову допомогу з її складністю.

Для включення всього розміру витрат до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Зазначені адвокатом дії (правовий аналіз підстав анулювання реєстрації та поданої податкової звітності Клієнта, отримання доказів шляхом направлення адвокатського запиту, вивчення відповіді та документів наданих на адвокатський запит, складання позовної заяви та доказів для подання до суду; розрахунок судового збору, аналіз поточної судової практики та вивчення правових позицій) є складовими частинами таких послуг як написання позовної заяви та підготовка позовної заяви для направлення до суду.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, та їх обсягом та вирішив стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000,00 грн.

Разом з тим, враховуючи, що позов задоволено частково слід відшкодувати витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам в сумі 6000,00 грн. за рахунок відповідача.

Отже, відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139, ) до Київської митниці (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про корегування митної вартості товарів №UA100150/2022/000006/2 від 21.02.2022 та картки відмови № UA100150/2022/000075.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Київської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3308,00 грн.

Стягнути з Київської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОУЗІНГ БЕНК КОЛЛЕКШН» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Повне судове рішення складено 25.04.2025.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька