Справа № 580/2845/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року справа № 580/2845/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у формі непроведення ними перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді - 36 років 4 місяці 2 дні, згідно довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.09.2024 року за №04-16/42/24;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді - 36 років 4 місяці 2 дні, згідно довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.09.2024 № 04-16/42/24 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року.

Додатково просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на даний час отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82% суддівської винагороди. Пенсійний фонд вказує, що згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі 580/9427/24 його необхідно зменшити в черговий раз до 56%, хоча такого у вказаному судовому рішенні немає. Пенсійний фонд вже втретє змушує звертатися до суду з позовом щодо стажу роботи на посаді судді.

Протиправна бездіяльність відповідача-1 шляхом нездійснення ним перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суперечить чинному законодавству, не відповідає правовим позиціям Верховного Суду з питань застосування законодавства при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, порушує право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, встановленому законом і визначеному в судовому рішенні.

Ухвалою від 24.03.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.04.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача-2 просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2024 у справі № 580/9427/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провело розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачки. Після зазначеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 01.01.2024 становить 167872,32 грн (299772 грн (суддівська винагорода відповідно до довідки Черкаського апеляційного суду від 09.09.2024 № 04-16/42/24) х 56%). Відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди визначено згідно із пунктом 3 статті 142 Закону № 1402, 56% (за 20 років 50 %, понад 20 років 3 роки).

11.04.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача-1 просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-УІІІ не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Водночас частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Наведена норма неконституційною не визнавалась. Відповідно до набутого позивачем суддівського стажу для застосування розміру 82 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає ніякої підстави. Отже, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів. Також вказала на дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду у питаннях перерахунку довічного утримання.

Вказала також, що у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не прийняло жодного рішення щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді - 36 років 4 місяці 2 дні, а тому відсутні мотиви надавати правову оцінку, підставам викладеним у листі від 04.02.2025 № 0700-0307-8/6486, оскільки такий документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні КАС України, відтак не може бути предметом судового розгляду.

Крім того представниця відповідача вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням від 08 листопада 2022 року у справі № 580/4625/22, яке набрало законної сили 03.05.2023, Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, зарахувавши до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 1 рік 11 місяців, роботу стажистом прокуратури Соснівського району м.Черкаси - 6 місяців 5 днів, роботу стажистом на посаді помічника прокурора прокуратури Смілянського району Черкаської області 5 місяців 4 дні, роботу стажистом прокуратури Соснівського району м.Черкаси 25 днів, роботу слідчим прокуратури Соснівського району м.Черкаси 2 роки 1 місяць 6 днів, роботу старшим помічником прокурора прокуратури Придніпровського району м.Черкаси 6 років 7 місяців 9 днів, роботу помічником прокурора прокуратури м.Черкаси 5 місяців 23 дні, роботу в.о. старшого помічника прокурора прокуратури Черкаської області 4 місяці 15 днів, роботу народним суддею Апеляційного суду Черкаської області 17 років 6 місяців 13 днів, а всього 36 років 4 місяці 2 дні, про що встановлено в постанові Соснівського районного суду в справі № 712/9425/17, та виплатити недоотриману різницю між фактично виплаченою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку.

Додатковим рішенням від 22 листопада 2022 року у справі № 580/4625/22, яке набрало законної сили 03.05.2023, Черкаський окружний адміністративний суд додатковим зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, зарахувавши додатково до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, роботу народним суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси 6 років 3 місяці 23 дні та з таким урахуванням виплатити недоотриману різницю між фактично виплаченою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку.

У подальшому, рішенням від 06 листопада 2023 року у справі № 580/9135/23, яке набрало законної сили 17.05.2024, Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з її стажу роботи на посаді судді - 36 років 4 місяці 2 дні, згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Черкаським апеляційним судом за № 04-24/83/2020 від 20.02.2020, починаючи з 19.02.2020, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020.

Постановою від 18 грудня 2024 року у справі № 580/9427/24 Шостий апеляційний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок і виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2024, відповідно до довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.09.2024 № 04-16/42/24, з врахуванням фактично виплачених сум.

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 580/9427/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провело розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Після зазначеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 01.01.2024 становить 167872,32 грн (299772 грн (суддівська винагорода відповідно до довідки Черкаського апеляційного суду від 09.09.2024 № 04-16/42/24) х 56%). Відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди визначено згідно із пунктом 3 статті 142 Закону № 1402, ? 56% (за 20 років 50%, понад 20 років 3 роки х 2% = 6%) про що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивачку листом від 14.02.2025 № 1624-737/Ш-03/8-2300/25.

Бездіяльність відповідачів у формі непроведення ними перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачка вважає протиправною, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року у справі № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року у справі № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

На підставі вищевикладеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справах № 713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 522/5168/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 420/1234/19, від 28 серпня 2023 року у справі № 360/6255/21.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII), яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Згідно з ч. 1 ст. 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина 2 статті 142 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Розділом ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII передбачено певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності Законом № 1402-VIII пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 № 193-IX Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування, який набрав чинності 07.11.2019, виключено пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення, якими передбачалося, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів.

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Суд зазначає, що питання щодо права позивачки на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.09.2024 № 04-16/42/24 у цьому рішенні не досліджується, оскільки таке право підтверджене постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 580/9427/24.

У межах цієї справи спірним залишається розмір відсоткового значення суддівської винагороди, визначеної у довідці від 09.09.2024 № 04-16/42/24, який має бути застосований під час обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивачки як судді у відставці.

Як встановив вище суд, згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі № 580/4625/22 та додаткового рішення у цій справі, а також рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 580/9135/23, стаж позивачки на посаді судді, який дає право отримання щомісячного довічного грошового утримання складає 36 років 4 місяці 2 дні, що підтверджене вищевказаними рішеннями суду, які набрали законної сили та обов`язкові до врахування органами Пенсійного фонду.

З урахуванням зазначених обставин, суд доходить висновку, що позивачка має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% (за 20 років 50%, понад 20 років 16 роки х 2% = 32%) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.09.2024 № 04-16/42/24.

З урахуванням зазначеного дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення основного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачці з 82% до 56% сум суддівської винагороди під час його перерахунку згідно довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.09.2024 року за №04-16/42/24 з 01.01.2024 слід визнати протиправними.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивачки суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивачки суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (як орган, який здійснив протиправний розрахунок) здійснити з 01 січня 2024 року перерахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% від розміру суддівської винагороди згідно довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.09.2024 року за №04-16/42/24, з урахування раніше виплачених сум.

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області суд вважає необґрунтованими, оскільки у спірних правовідносинах саме Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області допустило порушення прав позивача здійснивши необґрунтований розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Покликання представниці відповідача-1 щодо пропуску позивачкою строку звернення із цим позовом суд відхиляє, оскільки обставини, що зумовили звернення позивачки із цим позовом (зменшення основного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 82% до 56% сум суддівської винагороди) виникли лише у грудні 2024 року після виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 580/9427/24. За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачка не пропустила строк звернення до суду із цим позовом.

Щодо вимоги позивачки встановити контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 5 статті 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, що може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачка не навела аргументованих доводів та не надала доказів того, що рішення суду в цій справі буде відповідачем тривалий час не виконано, у зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені її права, а тому суд доходить висновку, що у задоволенні вимоги про встановлення контролю за виконанням рішення суду належить відмовити.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачкою судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 82% до 56% сум суддівської винагороди під час його перерахунку згідно довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.09.2024 року за № 04-16/42/24 з 01.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01 січня 2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% від розміру суддівської винагороди згідно довідки Черкаського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.09.2024 року № 04-16/42/24, з урахування раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, м. Ужгород, площа Народна, 4, );

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 23.04.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК