Справа № 640/26048/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 р. № 640/26048/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС УКРАЇНА" до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕТС УКРАЇНА» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100080/2021/000030/2 від 01.06.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100080/2021/00265 від 01.06.2021.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними та підлягають скасуванню. Вказує, що позивачем надавалися всі необхідні документи для митного оформлення до митного органу. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, Київським окружним адміністративним судом направлено адміністративну справу №640/26048/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС УКРАЇНА» до Київської митниці Держитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - до Харківського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 дана справа передана на розгляд судді.

Ухвалою від 24.02.2025 прийнято адміністративну справу до розгляду. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного провадження. Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про прийняття справи до розгляду подати до суду відзив на адміністративний позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про прийняття справи до розгляду доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів через систему «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого зазначив, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів, викладені в оскаржуваному рішенні. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 10.03.2025 замінено відповідача у справі - Київську митницю Держмитслужби (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А, ) на правонаступника - Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8-А, ).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕТС Україна" (покупець) та компанією UTS Scandinavia (Швеція) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 21/12/20/01 від 21.12.2020. (а.с. 33-36 т. 1)

Відповідно до пункту 1.1 контракту продавець продав, а покупець придбав товари на загальну суму 100 000 000 євро (сто мільйонів Євро).

Згідно з пунктом 1.2 контракту асортимент, кількість та ціни на товари вказуються в Додатках, що складаються на кожну наступну партію товару та узгоджуються Сторонами письмово по факсу або електронній пошті.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 16.02.2021 Сторони дійшли згоди викласти підпункт 5.1. пункту 5 Контракту у наступній редакції: 5.1. Платежі проводяться Покупцем у валюті, вказаній в інвойсі. (а.с. 37 т. 1 )

Відповідно до додатку до контракту № 129 від 24.05.2021 визначено умови поставки - CIF Одеса, постачальник - YUANYUAN NEW MATERIALS CO., LTD.

На підставі зовнішньоекономічного контракту № 21/12/20/01 від 21.12.2020 ТОВ "ЕТС Україна" придбало та здійснювало імпорт в Україну наступного товару: ровінги (рівниця) Fiberglass Assembled roving EM 12-2400-A414 (ровінг для напилення) та ECR-glass, DIRECT ROVING, 24mkm, 4800tex (прямий ровінг), що являють собою ровінг покритий силановим замасливателем, сумісним з ненасиченими поліефірними, вінілефірнимі і епоксидними смолами. Розроблено для філаментная намотування, полтрузии, прошивки і переплетіння ровінгових тканин. Даний ровінг підходить для труб, ємностей високого тиску, хімічно стійких виробів, решіток та профілів, ровінгові тканини на його основі використовується в суднобудуванні і для хімічних речовин.

Зазначені обставини не заперечуються сторонами.

ТОВ ETC УКРАЇНА через свого представника ТОВ «ВЕСТПОРТ», який діяв на підставі договору про надання послуг митного брокера № 2609/0028 від 26.09.2017 (а.с. 39-44), подало до Київської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UA100080/2021/588117 від 31.05.2021 з метою митного оформлення товару: ровінги (рівниця): Fiberglass Assembled roving ЕМ12-2400-А414 у кількості - 10414,3 кг. та ECR-glass, DIRECT ROVING, 24mkm, 4800tex, у кількості - 9552,5 кг., а загалом 19966,8 кг у сумі 25 751,92 доларів США (USD), що являє собою ровінг покритий сипановим замасливателем, сумісним з ненасиченими поліефірними, вінілефірнимі і епоксидними смолами. Розроблено для філаментная намотування, полтрузии, прошивки і переплетіння ровінгових тканин. Даний ровінг підходить для труб, ємностей високого тиску, хімічно стійких виробів, решіток та профілів, ровінгові тканини на його основі використовується в суднобудуванні і для хімічних речовин. Виробник: YUANYUAN NEW MATERIALS CO., LTD.

Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080/2021/000030/2 від 01.06.2021. (а.с. 117-118 т. 1)

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA100080/2021/000030/2 від 01.06.2021, яке було прийнято відповідачем, зазначено, що на виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України та за результатами розгляду поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 31.05.2021 UA100080/2021/588117 документів встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Так, в оскаржуваному рішенні зазначено наступні підстави для коригування митної вартості товару:

- поданий до митного оформлення страховий сертифікат (Insurance Certificate) від 01.01.2021 №108-А338 не містить посилання на інвойс від 24.05.2021 № 921390, контакт від 21.12.2020 21/12/20/01 та коносамент від 28.04.2021 № MRFB21043215, тому ідентифікувати вищезазначену оплату з даною партією товарів неможливо;

- декларантом до митного оформлення подано інвойс від 28.04.2021 UTS75 компанії виробника YUANYUAN NEW MATERIALS CO., LTD на умовах поставки FOB-Yantian та інвойс від 24.05.2021 №921390 компанії United Trading System Scandinavia AB на умовах поставки CIF-Одеса;

- декларантом до митного оформлення не подано достовірних відомостей, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару до названого порту призначення;

- відповідно до інформації мережі Інтернет встановлено, що покупець ТОВ «ЕТС Україна» та продавець «United Trading System Scandinavia AB» входять до однієї групи компаній та згідно із частиною 16 статті 58 Кодексу вважаються пов`язаними між собою особами відповідно до критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Зазначений факт не відображено у графах 9(a) та 9(6) декларації митної вартості від 31.05.2021 UA100080/2021/588117, що суперечить вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення»;

- в коносаменті від 28.04.2021 MRFB21043215 зазначено порт погрузки (Port of loading) SHEKOU, тоді як в інвойсі від 28.04.2021 UTS75 компанії виробника YUANYUAN NEW MATERIALS CO., LTD зазначено, що поставка товарів здійснюється на умовах FOB-Yantian;

- копії митної декларації країни відправлення від 25.04.2021 № 40573744 зазначено документ № 01/16/08/18, на підставі якого здійснюється поставка товарів, однак декларантом до митного оформлення не подано документ № 01/16/08/18.

Відповідно до частини 2 статті 52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100080/2021/00265 від 01.06.2021. (а.с. 119-120 т. 1)

Не погоджуючись із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

Дослідивши аргументи, вказані контролюючим органом в оскаржуваному рішенні, суд зазначає наступне.

Стосовно доводів відповідача про те, що поданий до митного оформлення страховий сертифікат (Insurance Certificate) від 01.01.2021 № 108-А338 не містить посилання на інвойс від 24.05.2021 № 921390, контакт від 21.12.2020 21/12/20/01 та коносамент від 28.04.2021 №MRFB21043215, тому ідентифікувати вищезазначену оплату з даною партією товарів неможливо, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК наділяє повноваженнями вимагати додаткові документи виключно, якщо розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, мають не будь-які документи, а виключно ті, що зазначені у ч. 2 ст.53 МК.

Суд зазначає, що страховий сертифікат не зазначений у ч. 2 ст. 53 МК, а тому не підтверджує митну вартість для цілей МК.

Таким чином, зазначені твердження митного органу є лише припущеннями та останнім не обґрунтовано, яким чином зазначені припущення митного органу впливають на митну вартість товару, а тому не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за наданими документами.

Так, суд відхиляє твердження митниці про те, що страховий сертифікат не містить посилання на інвойс, контракт, коносамент, що не дає змоги однозначно ідентифікувати оплату з даною партією товарів, оскільки відомості, зазначені у страховому сертифікаті, є достатніми для ідентифікації товару. При цьому, відсутність у сертифікаті страхування посилання на інвойс, коносамент, контракт не має впливу на числовий показник митної вартості товарів.

Отже, страховий сертифікат жодним чином не впливає на вартість товару, адже не містить вартісних показників.

Щодо тверджень відповідача про те, що декларантом не було подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого місця призначення, суд зазначає наступне.

Частиною десятою статті 58 МК України визначений перелік витрат (складові митної вартості), які при визначенні митної вартості додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До вказаного переліку входять, зокрема, такі складові митної вартості, як витрати на транспортування оцінюваних товарів (п. 5 вказаної норми) та витрати на страхування цих товарів (п. 7).

Поставка імпортованого ТОВ "ЕТС УКРАЇНА" товару, про що відповідач не заперечує, відбулася на умовах CIF Одеса, що відповідає умовам укладеного між сторонами додатку №129 від 24.05.2021 до Контракту № 21/12/20/01 від 21.12.2020. (а.с. 38 т. 1)

При цьому, відповідно до пункту 2.1. Контракту № 21/12/20/01 від 21.12.2020 ціни на товар, валюта платежу та умови поставки згідно Incoterms 2010 обговорюються в кожному наступному додатку до цього Контракту.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару в умовах СIF ( вартість, страхування, фрахт ) покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування (пункти А 3, Б 3 умов поставки СIF за Інкотермс 2010).

У свою чергу, CIF або вартість, страхування і фрахт - термін Інкотермс, означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. Однак, за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.

З аналізу положень Інкотермс-2010 вбачається, що продавець зобов`язаний упакувати товар, завантажити його на борт судна в порту відправлення, а також в обов`язки продавця входить придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення, що включається в ціну товару.

Разом з цим, суд звертає увагу, що поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі, страхування), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Виходячи з наведеного, суд не приймає вищевказану обставину, як підставу для коригування митної вартості.

Щодо доводів відповідача про те, що продавець та покупець є пов`язаними між собою особами, суд зазначає, що відповідно до частини дванадцятої статті 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятною. У таких випадках необхідно розглянути обставину продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця та продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини між продавцем та покупцем не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.12.2014 у справі № 21-558а14.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить обґрунтованих доводів відповідача щодо того, що зазначена відповідачем пов`язаність Покупця та Продавця вплинула на ціну оцінюваних товарів.

Отже, зазначені доводи відповідача суд не приймає до уваги.

Щодо доводів відповідача про те, що в копії митної декларації країни відправлення від 25.04.2021 № 40573744 зазначено документ № 01/16/08/18, на підставі якого здійснюється поставка товарів, однак декларантом до митного оформлення не подано документ № 01/16/08/18, суд зазначає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено, яким саме чином ненадання документа, що зазначений в копії митної декларації країни відправлення, вплинуло на коригування митної вартості товарів. Відповідних пояснень відповідачем під час розгляду даної справи в суді також не подано.

Більш того, надання копії митної декларації країни відправлення, згідно ч.2 ст.53 МК України, не є обов`язковим, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 р. у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 р. у справі № 540/2219/18.

Щодо доводів відповідача, викладених у спірному в даній справі рішенні стосовно непідтвердження декларантом документально всіх складових митної вартості товарів та надання документів, які містять розбіжності, що послугувало підставою для запиту додаткових документів в порядку, передбаченому ч. 3 cт. 53 Митного кодексу України, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи зі змісту наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що підприємством позивача було надано до митного оформлення необхідний перелік документів, передбачений ч.ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України.

Однак, як встановлено судом, відповідачем під час винесення спірного в даній справі рішення, не було наведено належних обґрунтувань щодо наявності сумніву в числових значеннях або недостовірності наданих документів, що могло б бути підставою для запиту додаткових документів. При цьому, такий запит повинен містити як обґрунтування причин запиту, так і конкретизацію того, які саме складові митної вартості не підтверджені або викликали сумніви, в чому саме полягають розбіжності, чи впливають вони на митну вартість, які додаткові документи можуть спростувати ці сумніви.

Верховний Суд у постанові від 28.05.2020 у справі №300/426/19 дійшов висновків про те, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Обов`язок доведення обґрунтованості сумніву щодо митної вартості митним органом визначено в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відзиві на позов суд не встановив вищевказаних доводів та обставин.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

Суд зауважує, що позовні вимоги про скасування картки відмови є похідними від позовних вимог про скасування рішення про коригування митної вартості і є способом захисту одного і того ж порушеного права позивача на розмитнення товару з визначенням митної вартості товару за першим методом.

Картка відмови в прийнятті митних декларацій не має самостійних юридичних підстав прийняття, і прийнята виключно у зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування митної вартості.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнята відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскаржуване рішення є необґрунтованим та прийнятим без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080/2021/000030/2 від 01.06.2021 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100080/2021/00265 від 01.06.2021, прийняті Київською митницею Державної митної служби України, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ЕТС УКРАЇНА".

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ТОВ "ЕТС УКРАЇНА" понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 4 540,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією.

Враховуючи задоволення позову, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову 4 540,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС УКРАЇНА» (вул. Сосюри, буд. 68, м. Київ, 02090, ) до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080/2021/000030/2 від 01.06.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100080/2021/00265 від 01.06.2021, прийняті Київською митницею Держитслужби.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС УКРАЇНА" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України сплачений судовий збір у розмірі 4 540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН