Справа № 280/9696/24
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2025-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 квітня 2025 року Справа № 280/9696/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.

за участю секретаря судового засідання Коробова В.О.

представника позивача - Кропивницької У.М.

представника відповідача Рижкової А.В.

представника третьої особи - Новогребельского М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у місті Києві (далі по тексту - третя особа), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 16 липня 2024 року № 9 про застосування відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 921 084,82 грн;

- стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 14.06.2024 працівники ГУ ДПС у місті Києві прибули в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення фактичної перевірки. На виконання вимог податкового законодавства, всі первинні документи, обов`язковість ведення яких передбачено чинним законодавством були надані представникам податкового органу в приміщенні магазину, а також в ході фактичної перевірки додатково надсилались на адресу ГУ ДПС у місті Києві.

Проте, ГУ ДПС у місті Києві складено акт фактичної перевірки від 21.06.2024 № 71116/26/15/07/, в якому було встановлено порушення відповідачем норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Вважає, що контролюючим органом зроблено такі висновки за відсутності жодних належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення суб`єктом господарювання таких порушень, та з порушенням порядку проведення фактичної перевірки. Зокрема, позивач зазначає про відсутність реальних підстав для проведення фактичної перевірки, порушення порядку контрольної закупівлі, здійснену незаконну інвентаризацію контролюючим органом. Крім того, акт фактичної перевірки та ухвалені на його підставі податкові повідомлення-рішення не були надіслані позивачу належним чином, що свідчить про безумовне порушення норм податкового законодавства та законних прав та інтересів платника податків.

У липні 2024 року позивачу стало відомо про наявність податкових повідомлень-рішень від 16 липня 2024 року № 9 та від 16 липня 2024 року № 9 про застосування відносно неї штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020,00 грн і 921 084,82 грн, відповідно. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 16.07.2024 № 9 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

23.10.2024 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/9696/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 08.11.2024 за вх. №51251. В обґрунтування заперечень посилається на те, що фахівцями управління фактичних перевірок Головного управління ДПС у місті Києві проведено аналіз наявної і отриманої податкової інформації, виявлено факти, що свідчать про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, та доповідною запискою від 13.06.2024 №1127/26-15-07-00-12 повідомлено про це керівника Головного управління ДПС у місті Києві.

Керуючись ст.19-1, ст.20, ст.75, пп.80.2.3, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80, п.69.27 п.69 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, керівником Головного управління ДПС у місті Києві 13.06.2024 підписано наказ № 4140-п та направлення №13913/26-15-07-05-04, № 13914/26-15-07-05-04 і №13915/26-15-07-05-04 на проведення фактичної перевірки об`єкта господарювання (магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

За результатами фактичної перевірки складено акт, зареєстрований 21.06.2024 за №71116/26/15/07/ НОМЕР_1 .

В ході проведення фактичної перевірки, яка розпочата 14.06.2024, встановлено наступне.

Перед початком фактичної перевірки та в ході перевірки проведено розрахункові операції в готівковій формі при продажу та поверненні товарів у сфері торгівлі, та на підставі зазначеного складено акт від 14.06.2024 №5120/26-15-07-07-22-12, в якому зазначено наступне.

1) 14.06.2024 о 11:37, що підтверджує чек №552458 на суму 1499,00 грн за продаж блоку живлення Belkin 30W USB-C GAN PD PPS ціною 1499,00 грн. Реквізити виданого продавцем розрахункового документу підтверджують проведення діяльності в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . Але у виданому розрахунковому документі відсутній фіскальний номер ПРРО, фіскальний номер чеку та його електронна копія не передана до ДПС України.

2) 14.06.2024 о 11:51, що підтверджує чек №552504 на суму 5799,00 грн за продаж акустики Marshall Wilen Cream (1006294) за ціною 5799,00 грн. Реквізити виданого продавцем розрахункового документу підтверджують проведення діяльності в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . Але у виданому розрахунковому документі відсутній фіскальний номер ПРРО, фіскальний номер чеку та його електронна копія не передана до ДПС України.

3) 14.06.2024 о 13:41 відбулось повернення готівкових коштів в сумі 5799,00 грн за повернутий товар (акустика Marshall Wilen Cream (1006294) за ціною 5799,00 грн) без видачі розрахункового документу.

Зазначені обставини свідчать про порушення позивачем пункту 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР.

Щодо порушення позивачем норм пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР відповідачем зазначено наступне.

Відповідно до інформації з Форми обліку товарних запасів, завірену копію якої надано 18.06.2024, до магазину надходив товар (технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту):

рядок 1: 29.04.2024 - за актом передачі товару по договору комісії від 29.04.2024 №ТМ-29-04-24-КВ на загальну суму 3 438 882,00 грн;

рядок 8: 01.06.2024 - за актом передачі товару по договору комісії від 29.04.2024 №ТМ-29-04-24-КВ на загальну суму 2 274 999,00 грн.

Інших записів про отримання товару за актами передачі з 01.06.2024 по 20.06.2024 Форма обліку товарних запасів, що ведеться в магазині, не містить.

Відповідно до інформації з електронних копій фіскальних чеків ПРРО ФН , з 08.06.2024 по 20.06.2024 в магазині продано товари (ноутбуки, планшети, мобільні телефони, смарт-годинники, блоки живлення та аксесуари на мобільні пристрої) (перший чек сформовано 08.06.2024 об 11:39:35, останній чек сформовано 20.06.2024 о 21:30:21).

Але, станом на 20.06.2024 на продані товари до перевірки не надано документів щодо їх походження та обліку.

21.06.2024 до перевірки надано копію Акту приймання-передачі товарів від 10.06.2024 на суму 901 439,32 грн, як додаток 2 до Договору комісії від 29.04.2024 №ТМ-29-04-24-КВ, в підтвердження отримання реалізованих товарів в магазині. Зважаючи, що акт передачі товарів складений 10.06.2024 та реалізація цього товару відбувалась саме з цієї дати, запис про облік надходження товару за таким актом має бути внесений в Формі обліку не пізніше 10.06.2024. Проте, в Формі обліку станом на 17.06.2024 відсутня інформація про наявність акту передачі за 10.06.2024 на загальну суму 901 439,32 грн, відсутні будь-які записи за 09.06.2024, 10.06.2024, 11.06.2024, 12.06.2024 та 13.06.2024, а запис за 14.06.2024 свідчить про облік вибуття та отримання товарів відповідно до чеків.

Також, до перевірки не надано книгу обліку доходів та банківські виписки про рух коштів на рахунках, що використовуються для ведення діяльності ФОП, зокрема, для зарахування коштів при проведенні розрахунків у безготівковій формі (послуга еквайрингу), що є порушенням вимог п.85.2 ст.85 ПК України.

На підставі акту фактичної перевірки від 21.06.2024 за №71116/26/15/07/ заступником керівника Головного управління ДПС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» від 16 липня 2024 року №9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 921 084,82 грн та податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 16 липня 2024 року №9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020,00 грн.

Враховуючи викладене наголошено, що оскаржуване податкове повідомлення рішення є таким, що прийняте в межах діючого законодавства, а тому не підлягає скасуванню, у зв`язку із чим відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

14.11.2024 ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у місті Києві належним чином засвідчену копію доповідної записки управління фактичних перевірок ГУ ДПС у м. Києві від 13.06.2024 №1127/26-15-07-07-00-12.

21.11.2024 надано відповідь на відзив, в якому представник позивача вважає, що відповідач трактує норми ПК України виключно на свою користь, а наведені доводи є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що підставою для винесення наказу про проведення фактичної перевірки слугувала доповідна записка, який до матеріалів справи не був долучений.

Щодо витребування та дослідження документів під час фактичної перевірки зазначає, що використання податкової інформації та документів за минулі періоди передбачено виключно під час проведення документальних і камеральних перевірок. Тому перевірка РРО за минулий період часу носить характер документальної перевірки. Відтак, вимоги інспекторів про надання відповідних документів за період, починаючи з 01.01.2023 є неправомірним та незаконним, оскільки перевірка була розпочата лише 14.06.2024.

03.12.2024 від представника третьої особи надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що фактичну перевірку було проведено з урахуванням визначеним чинним законодавством порядком та встановлено порушення: п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР та застосовано штрафні санкції на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР у розмірі 19 645,50 грн; п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР та застосовано штрафні санкції відповідно до ст. 20 Закону №265/95-ВР у розмірі 901 439,32 грн; - ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України та застосовано штрафні санкції відповідно п. 121.1 ст. 121 ПК України у розмірі 1020,00 грн.

20.12.2024 ухвалою суду в адміністративній справі № 280/9696/24 здійснено перехід зі спрощеного в загальне провадження, призначено підготовче засідання на 15.01.2025.

Ухвалами суду від 09.01.2025, 10.01.2025 забезпечено участь у підготовчих та судових засіданнях по даній справі представника позивача та представника третьої особи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "ВКЗ".

Протокольною ухвалою суду від 15.01.2025 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.02.2025.

Протокольною ухвалою суду від 04.02.2025 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 24.02.2025.

Протокольною ухвалою суду від 24.02.2025 продовжено строк підготовчого засідання оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.03.2025.

Ухвалою суду від 10.03.2025 відкладено підготовче засідання на 19.03.2025.

Протокольною ухвалою суду від 19.03.2025 підготовче провадження у справі №280/9696/24 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 08.04.2025.

Протокольною ухвалою суду від 08.04.2025 судове засідання відкладено на 22.04.2025.

У судовому засіданні 22.04.2025 представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення.

22.04.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (зареєстроване місцезнаходження та податкова адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на спрощеній системі оподаткування (2 група, ставка податку 20 %) та, відповідно до договору суборенди нежитлового приміщення від 29.04.2024 №010124-СО2, здійснює діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.19-1, ст.20, ст.75, пп.80.2.3, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80, п.69.27 п.69 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, керівником Головного управління ДПС у місті Києві 13.06.2024 підписано наказ № 4140-п та направлення № 13913/26-15-07-05-04, № 13914/26-15-07-05-04 і № 13915/26-15-07-05-04 на проведення фактичної перевірки об`єкта господарювання (магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Фактична перевірка розпочалась 14.06.2024 о 12 год. 31 хв.

Направлення на перевірку від 13.06.2024 № 13913/26-15-07-05-04, № 13914/26-15-07-05-04 і № 13915/26-15-07-05-04 було вручено ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка діяла на підставі договору про співпрацю від 02.05.2024.

Головним управлінням ДПС у м. Києві здійснено запит до ФОП ОСОБА_1 про надання документів №5119/26-15-07-07-18 від 14.06.2024 о 12:58 год, в якому просило надати до перевірки документи, а саме:

- накази на призначення працівників;

- трудові договори з працівниками;

- документи на приміщення (право власності/оренда);

- завірену копію паспорта та ідентифікаційного номеру керівника;

- завірену копію свідоцтва або виписки про державну реєстрацію;

- копії (оригінали) банківських виписок (розгорнуті) про рух коштів на банківських рахунках за період з 01.01.2022 по 14.06.2024 (або на дату надання відповіді);

- договір еквайрингу;

- книга обліку доходів.

ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), як особа, що проводила розрахункові операції на підставі договору про співпрацю від 02.05.2024, запит на надання до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки відмовилась отримати, що зафіксовано актом від 14.06.2024 №5119/26-15-07-07-18.

ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) було надано пояснення, що вона діє від імені ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору по спільну діяльність від 02.05.2024. Документи на товар, що є в магазині, будуть надані працівникам ДПС в процесі перевірки.

В ході фактичної перевірки представником позивача, адвокатом Кропивницькою Уляною Миколаївною, листом від 18.06.2024 надавались до ГУ ДПС у м. Києві копії наступних документів:

- копія Договору комісії від 29.04.2024 №ТМ-29-04-24-КВ з комісіонером ФОП ОСОБА_3 та копія Акту приймання-передачі товарів від 01.06.2024 на суму 2274999,00 грн, як додаток 1 до договору;

- копія Форми обліку товарних запасів (у паперовій формі) за адресою: АДРЕСА_1 за період з 29.04.2024 по 14.06.2024, яку завірено представником Позивача 17.06.2024;

- копія Договору про спільну діяльність;

- копія Договору суборенди;

- копія фіскального чеку (повернення).

Також 21.06.2024 представником позивача до перевірки надано копію Акту приймання-передачі товарів від 10.06.2024 на суму 901 439,32 грн, як додаток 2 до Договору комісії від 29.04.2024 №ТМ-29-04-24-КВ з комісіонером ФОП ОСОБА_3 та копію Форми обліку товарних запасів (у паперовій формі) за адресою: АДРЕСА_1 за період з 29.04.2024 по 20.06.2024.

За результатами фактичної перевірки складено акт, який зареєстрований 21.06.2024 за №71116/26/15/07/.

В ході проведення фактичної перевірки, встановлено порушення позивачем:

- п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР та застосовано штрафні санкції на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР у розмірі 19 645,50 грн;

- п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР та застосовано штрафні санкції відповідно до ст. 20 Закону №265/95-ВР у розмірі 901 439,32 грн;

- ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України та застосовано штрафні санкції відповідно п. 121.1 ст. 121 ПК України у розмірі 1020,00 грн.

ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), як особа, яка проводила розрахункові операції, від підписання акта фактичної перевірки та отримання примірнику акта фактичної перевірки відмовилась, про що свідчить відмітка на акті фактичної перевірки та складений посадовими особами контролюючого органу акт від 21.06.2024 №5330/26-15-07-07-00-17.

Головним управлінням ДПС у м. Києві рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (трекер Укрпошти 704) було направлено на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_2 ), проте його вручено не було та повернуто 26.06.2024 у зв`язку з тим, що податкова адреса позивача знаходиться на тимчасово окупованій території.

На адресу Головного управління ДПС у Запорізькій області листом від 24.06.2024 вих. № 9115/7/26-15-07-02-06 надійшли матеріали фактичної перевірки об`єкта господарювання (магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно з наказом ГУ ДПС у місті Києві від 13.06.2024 №4140-п, проведеної фахівцями Головного управління ДПС у місті Києві.

На підставі акту фактичної перевірки заступником керівника Головного управління ДПС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» від 16 липня 2024 року №9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 921 084,82 грн та податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 16 липня 2024 року №9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020,00 грн.

Представником позивача подано скаргу на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 16.07.2024 № 9, яке надійшло до ДПС України 01.08.2024 за вх. №29431/6.

Рішенням ДПС України № 28071/6/99/00-06-03-02-06 від 17.09.2024 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 16.07.2024 № 9 залишено без змін.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 16.07.2024 № 9 протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Із змісту п.81.1 ст.81 ПК України слідує, що в наказі про проведення перевірки повинні зазначатися, серед іншого, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Підстави проведення фактичної перевірки передбачено статтею 80 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У зазначеній постанові суду Судова палата також акцентувала увагу на застосовності у спорах цієї категорії висновків Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Судова палата звернула увагу на наявність істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання наявності підстав для проведення перевірки від питання достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі та/або недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки. Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

В свою чергу, Верховний Суд вказує, що правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.

Однак, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України таких встановлює дві: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері.

Саме тому цей підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України має істотну особливість у його застосуванні порівняно з іншими підпунктами цієї норми, яка і зумовлює висновок про те, що саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 28.05.2024 у справі №280/1431/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновок, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Судова палата у постанові від 28.05.2024 у справі №280/1431/23 вказала, що не може не погодися з тим, що розкриття змісту та деталізації фактичної обставини, яка стала приводом для прийняття рішення про проведення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (до прикладу, щодо якого саме факту отримана інформація або ж у якій сфері можливі порушення, їх характер і докази на підтвердження) відповідала б більш високим стандартам правової визначеності та більш повно б забезпечувала розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення.

Водночас, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, підставою для визнання наказів контролюючого органу або наслідків його реалізації протиправними є не будь-які недоліки, а лише ті, які є істотними і суттєво вплинули на реалізацію прав платника податків. Відсутність детальної конкретизації підстав перевірки не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним. Здійснюючи розгляд конкретної справи та оцінюючи обставини, підстави позову, суд не позбавлений можливості встановити та перевірити дійсну наявність або відсутність підстав для призначення фактичної перевірки згідно з наказом, у якому відображено мінімально допустимий обсяг інформації.

Судом встановлено, що згідно наказу керівника ГУ ДПС у м. Києві від 13.06.2024 № 4140-п підставою для проведення фактичної перевірки позивача визначено ст.20 та п.п. 80.2.3 п.80.2 статті 80 ПК України та доповідна записка управління фактичних перевірок від 13.06.2024 №1127/26-15-07-07-00-12.

Розглянувши доповідну записку судом встановлено, що інформацію щодо можливих порушень при проведені розрахунків за товари у торговій мережі під торговою маркою «ЯБКО» було отримано на підставі звернення споживача від 10.06.2024 б/н. Автором звернення зазначено, що в магазинах під торговою маркою «ЯБКО», які розташовані на території м. Києва, здійснюється реалізація технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту без видачі фіскальних чеків.

Пропозиція, яка була висловлена у цій доповідній записці, полягала в необхідності проведення фактичної перевірки об`єктів, зазначених у додатку до доповідної записки.

Таким чином, у наказі №4140-п від 13.06.2024, поряд із покликанням на пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, зазначено достатню підставу для призначення та проведення фактичної перевірки.

Отже, у спірному випадку не встановлено обставин, які б свідчили про незаконність призначення фактичної перевірки позивача.

Після проведення фактичної перевірки та надходження її матеріалів до відповідача, прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.07.2024 №9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) або пені в розмірі 921 084,82 грн.

З приводу наведених обставин суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР). Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи-підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Відповідальність за невиконання зазначеного вище обов`язку передбачена п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР згідно з якою у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідальність за невиконання зазначеного вище обов`язку передбачена статтею 20 Закону №265/95-ВР, згідно з якою до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Контролюючим органом в ході фактичної перевірки позивача було встановлено порушення норм п. 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР та податковим повідомленням-рішенням застосовано штрафні санкції відповідно до п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР у розмірі 19 645,50 грн.

Відповідно до пункту 80.4 Податкового кодексу України (далі - ПК України) перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно з підпунктом 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Перед початком фактичної перевірки та в ході перевірки посадовими особами податкового органу проведено розрахункові операції в готівковій формі при продажу та поверненні товарів у сфері торгівлі.

14.06.2024 о 11:37, що підтверджує чек №552458 на суму 1499,00 грн за продаж блоку живлення Belkin 30W USB-C GAN PD PPS ціною 1499,00 грн. Реквізити виданого продавцем розрахункового документу підтверджують проведення діяльності в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, б.27. Зазначено, що у виданому розрахунковому документі відсутній фіскальний номер ПРРО, фіскальний номер чеку та його електронна копія не передана до ДПС України.

14.06.2024 о 11:51, що підтверджує чек №552504 на суму 5799,00 грн за продаж акустики Marshall Wilen Cream (1006294) за ціною 5799,00 грн. Реквізити виданого продавцем розрахункового документу підтверджують проведення діяльності в магазині «Ябко» за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, б.27. Зазначено, що у виданому розрахунковому документі відсутній фіскальний номер ПРРО, фіскальний номер чеку та його електронна копія не передана до ДПС України.

14.06.2024 о 13:41 відбулось повернення готівкових коштів в сумі 5799,00 грн за повернутий товар (акустика Marshall Wilen Cream (1006294) за ціною 5799,00 грн). Податковим органом встановлено, що воно було здійснено без видачі жодного документу.

Представником позивача до позовної заяви надано копію фіскального чеку №7yWqceVLri4 від 14.06.2024 (час створення 12:22:27), згідно якого було здійснено продаж акустики Marshall Wilen Cream (1006294) за ціною 5799,00 грн (готівка) та докази того, що його електронна копія наявна в базі ДПС України, та фіскальний чек №oLvFHUR-EHk від 14.06.2024 (час створення 16:42:19), згідно якого було здійснено повернення акустики Marshall Wilen Cream (1006294) за ціною 5799,00 грн (готівка) та докази того, що його електронна копія наявна в базі ДПС України.

Отже, під час проведення працівниками контролюючого органу фактичної перевірки у позивача був у наявності фіскальний чек №7yWqceVLri4 від 14.06.2024 (час створення 12:22:27) на суму 5799,00 грн та фіскальний чек про повернення №oLvFHUR-EHk від 14.06.2024 (час створення 16:42:19) на суму 5799,00 грн.

Щодо контрольної розрахункової операції блоку з покупки живлення Belkin 30W USB-C GAN PD PPS ціною 1499,00 грн суд зазначає, що представником позивача надано копію фіскального чеку №YkRD0Y2TG-M від 14.06.2024 (час створення 11:56:20), згідно якого було здійснено продаж блоку живлення Belkin 30W USB-C GAN PD PPS ціною 1499,00 грн (готівка) та надано докази того, що його електронна копія наявна в базі ДПС України. Проте, складеному посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві акті відомості щодо повернення блоку живлення Belkin 30W USB-C GAN PD PPS відсутні.

За таких обставин, під час здійснення контрольної розрахункової операції посадові особи податкового органу не повернули блок живлення Belkin 30W USB-C GAN PD PPS вартістю 1499,00 грн, що підтверджується складеним ними актом, та є прямим порушенням вимог підпункту 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Разом з тим судом встановлено, що у своїй діяльності при продажу товарів позивач використовує програмний реєстратор розрахункових операцій, зареєстрований відповідно до вимог Закону № 265/95-ВР. Позивач за допомогою ПРРО проводить розрахункові операції та надає покупцям товару оформлені належним чином розрахункові документи (фіскальні чеки) на суму покупки товарів.

Суд дійшов до висновку, що до позивача було безпідставно застосовано штрафні санкції відповідно до п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР у розмірі 19 645,50 грн.

Щодо встановленого контролюючим органом порушення в ході фактичної перевірки позивача порушення норм п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР та податковим повідомленням-рішенням застосовано штрафні санкції відповідно до ст. 20 Закону №265/95-ВР у розмірі 901 439,32 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП визначені Порядком ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2021 №496 (далі Порядок №496).

Частинами 1, 2 Розділу ІІ Порядку №496 визначено, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку. Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі. Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.

Також згідно з положеннями пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 85.4 ст. 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Отже, облік товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку є обов`язком суб`єкта господарювання відповідно до пункту 12 частини першої статті 3 Закону № 265/95-ВР, а стаття 20 цього Закону передбачає санкцію, що може бути застосована до суб`єкта господарювання в тому випадку, коли ця особа реалізує товари, які не обліковані у встановленому порядку, так і в разі ненадання суб`єктом господарювання під час перевірки документів, що підтверджують облік товарів, які знаходяться у місці продажу/господарському об`єкті.

Головним управлінням ДПС у м. Києві здійснено запит до ФОП ОСОБА_1 про надання документів №5119/26-15-07-07-18 від 14.06.2024 о 12:58 год, в якому просило надати до перевірки документи, а саме:

- накази на призначення працівників;

- трудові договори з працівниками;

- документи на приміщення (право власності/оренда);

- завірену копію паспорта та ідентифікаційного номеру керівника;

- завірену копію свідоцтва або виписки про державну реєстрацію;

- копії (оригінали) банківських виписок (розгорнуті) про рух коштів на банківських рахунках за період з 01.01.2022 по 14.06.2024 (або на дату надання відповіді);

- договір еквайрингу;

- книга обліку доходів.

ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), як особа, що проводила розрахункові операції на підставі договору про співпрацю від 02.05.2024, запит на надання до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки відмовилась отримати, що зафіксовано актом від 14.06.2024 №5119/26-15-07-07-18.

Листом, що надійшов від представника позивача до ГУ ДПС у м. Києві 18.06.2024 вх.№57682/6, до перевірки надано наступні документи:

- копія Договору комісії від 29.04.2024 №ТМ-29-04-24-КВ з комісіонером ФОП ОСОБА_3 та копія Акту приймання-передачі товарів від 01.06.2024 на суму 2274999,00 грн, як додаток 1 до договору;

- копія Форми обліку товарних запасів (у паперовій формі) за адресою: АДРЕСА_1 за період з 29.04.2024 по 14.06.2024, яку завірено представником Позивача 17.06.2024;

- копія Договору про спільну діяльність;

- копія Договору суборенди;

- копія фіскального чеку (повернення).

Також, 21.06.2024 до перевірки надано копію Акту приймання-передачі товарів від 10.06.2024 на суму 901 439,32 грн, як додаток 2 до Договору комісії від 29.04.2024 №ТМ-29-04-24-КВ з комісіонером ФОП ОСОБА_3 та копію Форми обліку товарних запасів (у паперовій формі) за адресою: АДРЕСА_1 за період з 29.04.2024 по 20.06.2024.

В ході фактичної перевірки податковим органом під час дослідження електронних копій фіскальних чеків ПРРО ФН встановлено, що реалізація товарів в магазині з 08.06.2024 по 20.06.2024 здійснювалась без облікування їх надходження.

Судом встановлено, надана представником позивача Форма обліку товарних запасів позивача станом на 17.06.2024 не містила в собі інформації щодо наявності акту передачі від 10.06.2024 на загальну суму 901 439,32 грн на підставі Договору комісії від 29.04.2024 №ТМ-29-04-24-КВ. Проте, представником позивача листом від 21.06.2024 надано до перевірки Форму обліку товарних запасів позивача, в якій міститься запис щодо наявності акту передачі від 10.06.2024 на загальну суму 901 439,32 грн та акт прийому передачі від 10.06.2024, як первинний документ на підставі якого внесено зазначений запис.

Зазначені обставини дають підстави зробити висновок, що товар у встановленому чинним законодавством порядку позивачем не обліковано.

Наведене свідчить про те, що висновки контролюючого органу про здійснення позивачем реалізації товарів, на які не надано документи, що підтверджують їх походження та які не відображені у відповідному обліку, є обґрунтованими та підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами, а тому контролюючий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції на підставі статті 20 Закону відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16.07.2024 № 9.

Щодо позиції позивача, яка полягає у незаконній інвентаризації суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 20.1.9. ПК України перевіряючі мають право під час проведення перевірки вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

Докази здійснення інвентаризації посадовими особами контролюючого органу в матеріалах справи відсутні, як і вимога до позивача її провести.

Проте, в ході фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу проведено хронометраж господарської діяльності позивача, за результатом якого складено довідку та встановлено збільшення виторгу в порівнянні з попереднім суміжним періодом (з 07.06.2024 по 13.06.2024) на суму 733 396,00 грн, 572,9%.

Пунктом 80.8 статті 80 ПК України визначено, що під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Підпункт 14.1.264 пункту 14.1 статті 14 хронометраж - процес спостереження за веденням господарської діяльності платника податків, який здійснюється під час проведення фактичних перевірок та застосовується контролюючими органами з метою встановлення реальних показників щодо діяльності платника податків, яка здійснюється на відповідному місці її провадження.

Крім того, посадовими особами контролюючого органу здійснено вибірковий перелік товарів, які на початок перевірки знаходились в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 та визначено їх загальну вартість у розмірі 377 867,00 грн, що не може вважатися інвентаризацією.

За таких обставин, доводи позивача щодо проведеної податковим органом під час фактичної перевірки інвентаризації є безпідставними.

Щодо позиції позивача в частині нездійснення направлення акту фактичної перевірки та податкового повідомлення-рішення суд зазначає наступне.

За приписами пункту 86.5. статті 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Згідно пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Судом встановлено, що особою, яка проводила розрахункові операції, була ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), від підпису підписання акта фактичної перевірки та отримання примірнику акта фактичної перевірки відмовилась, про що свідчить відмітка на акті фактичної перевірки та складений посадовими особами контролюючого органу акт від 21.06.2024 №5330/26-15-07-07-00-17.

За приписами п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Головним управлінням ДПС у м. Києві рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (трекер Укрпошти 704) було направлено на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_2 ), проте його вручено не було та повернуто 26.06.2024 у зв`язку з тим, що податкова адреса позивача знаходиться на тимчасово окупованій території.

Судом перевірено та встановлено, що на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства «Укрпошта» розміщено інформацію про те, що відділення поштового зв`язку у Мелітопольському районі Запорізької області тимчасово не функціонують.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення від 16.07.2024 № 9 належним чином направлено не було.

На адвокатський запит представника позивача Головним управлінням ДПС у Запорізькій області листом від 06.09.2024 було повідомлено про те, що позивач підтвердив отримання податкового повідомлення-рішення, про що зазначено представником позивача у скарзі до ДПС України від 29.07.2024 (вх. ДПС №29431/6 від 01.08.2024).

У матеріалах справи відсутні докази направлення (вручення) податкового повідомлення-рішення в інший, передбачений пунктом 42.2 статті 42 ПК України спосіб, а саме: у порядку пункту 42.4 цієї статті (в електронний кабінет) або особисто. При цьому докази направлення рішення електронною поштою не є належними, оскільки такий спосіб направлення не передбачений нормативно.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідач об`єктивно не мав практичної можливості надіслати позивачеві податкове повідомлення-рішення у порядку, визначеному статтею 42 ПК України.

У постанові від 09.10.2018 у справі №820/1864/17 Верховний Суд наголосив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційною адміністративного суду у складі Верховною Суду у постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин, що позивачка провадить підприємницьку діяльність в м. Києві, але досі не змінила свою податкову адресу з тимчасово окупованої території на іншу територію України, як це вимагає положення ч.2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», посилання на протиправність податкового повідомлення-рішення від 16.07.2024 № 9 через його не направлення на податкову адресу позивачки (яка станом на розгляд справи є тимчасово окупованою) є безпідставним.

Щодо позиції позивача, яка полягає у безпідставності витребування контролюючим органом інформації в ході фактичної перевірки за минулий період, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, фактичною відповідно до пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок і Верховним Судом у справі № 826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року).

При цьому Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 09.09.2024 у справі №280/6832/23.

Відповідно пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

За таких обставин, суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що вимога контролюючого органу про надання документів, які не охоплюють період проведення фактичної перевірки, є протиправною.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність застосування суми штрафу в податковому повідомленні-рішенні від 16.07.2024 № 9 у розмірі 19645,50 грн, в іншій частині оскаржуване податкове повідомлення рішення є правомірним.

На підставі вищевикладеного, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 16.07.2024 № 9 в частині суми штрафу у розмірі 19645,50 грн.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до частини 3 статті 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 7368,68 грн (при цьому, відсоток скасованих штрафних санкцій у розмірі 19645,50 грн, становить 2,13% від загального розміру позовних вимог 921084,82 грн).

За таких обставин, на користь позивача підлягає відшкодуванню 156,95 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 16.07.2024 №9 частково в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій на суму 19645,50 грн (дев`ятнадцять тисяч шістсот сорок п`ять гривень 50 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 156,95 грн. (сто п`ятдесят шість гривень 95 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 25.04.2025.

Суддя М.С. Лазаренко