Справа № 640/9752/22
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року Київ № 640/9752/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 13.01.2022;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 03.10.1988 по 31.12.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати до загального трудового стажу позивача період роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 03.10.1988 по 31.12.2003.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Скрипці І.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 справу прийнято до провадження, позовну заяву залишено без руху на підставі частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено строк та визначено спосіб для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали від позивача надійшли докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 06.06.2024 розгляд справи продовжена за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Згідно з ухвалою суду від 17.09.2024 від відповідача витребувано додаткові докази.

На виконання вимог ухвали до суду надійшли витребувані докази.

Відповідно до листа відповідача від 27.09.2024 установлено, що заяву позивача від 13.01.2022 № 693 розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, яким прийнято рішення від 19.01.2022 № 57, про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 22.11.2024 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має право на призначення пенсії з 13.01.2022 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за віком на пільгових умовах за Списком № 1, проте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області безпідставно не зараховано до її трудового стажу періоди роботи на відповідних посадах згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 03.10.1988 по 31.12.2003, у зв`язку із цим безпідставно відмовлено у призначенні пенсії.

Позивач зазначає, що вказані періоди роботи підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме - записами у трудовій книжці.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надіслало до суду відзив на позовну заяву з матеріалами пенсійної справи позивача, у якому зазначено про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки за результатами розгляду заяви від 13.01.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зазначено, що відповідно до наданих до заяви про призначення пенсії документів про стаж (трудова книжка, свідоцтво про народження дітей, пільгові довідки, ідентифікаційний код) загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 01 місяць 25 днів. До загального страхового стажу не зараховано: періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки відсутній зв`язок між прізвищами; період догляду за дитиною до 3-х років ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в свідоцтві відсутній штамп про видачу паспорту. Крім того, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 30.06.1996 по 16.05.2005, оскільки довідки № 467 від 25.05.2006 та № 467/1 від 25.03.2006, видані ВАТ «Черкаське хімволокно», не відповідають вимогам Порядку № 637 щодо затвердженої формі (не відповідають Додатку № 5).

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській надіслало відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позову. Зазначили, що страховий стаж позивача на дату звернення із заявою за призначенням пільгової пенсії становить 26 років 01 місяць 25 днів. Вік позивача на дату звернення становить 48 років 06 місяців. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутній зв`язок між прізвищами. Для зарахування зазначеного періоду необхідно надати документ, підтверджуючий зміну прізвища; період догляду за дитиною до трьох років, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих догляд (відмітка в свідоцтві про народження про отримання паспорта, паспорт, документ про навчання, тощо). До пільгового стажу не зараховано періоди роботи зазначені в довідках № 33/22-1042 від 19.10.2021 та № 3 від 11.01.2022, оскільки форма довідок не відповідає додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Отже, позивач не має права на призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058, оскільки не набула необхідного пільгового стажу.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України та наділена адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_3 .

13.01.2023 позивач звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначенням пенсії за віком із урахуванням пільгового стажу по Списку № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 21.01.2022 № 2600-0206-8/11395 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії, за відсутності пільгового стажу за Списком № 1, оскільки довідки про підтвердження пільгового стажу № 33/22-1042 від 19.10.2021, № 3 від 11.01.2022, № 1224 від 14.07.2021 не відповідають пункту 20 Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637. Зазначено, що до загального стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 за відсутності зв`язку між прізвищами.

Судом установлено, що заяву позивача було розглянуто за принципом екстериторіальності, за результатом чого рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 19.01.2022 № 57 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. У рішенні зазначено, що дата народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дата звернення до територіальних органів ПФУ 13.01.2022. Вік заявниці 48 років 6 місяців. Страховий стаж особи становить 26 років 01 місяць 25 днів. За результатами розгляду поданих до заяви документів, до страхового стажу не зараховано: періоди зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки відсутній зв`язок між прізвищами; період догляду за дитиною до 3-х років, ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в свідоцтві відсутній штамп про видачу паспорту; до пільгового стажу не зараховано періоди в довідках № 33/22-1042 від 19.10.2021, № 3 від 11.01.2022, оскільки довідки не відповідають пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Для зарахування періодів роботи, зазначених у трудовій книжці, необхідно надати свідоцтво про шлюб. Для зарахування догляду за дитиною до 3 років необхідно надати паспорт дитини або довідку про здійснення догляду за дитиною до трьох років. Працює. Дата, з якої матиме право на пенсійну виплату 28.06.2036. На обліку в територіальних органах ПФУ не перебуває та пенсію не отримує.

Як убачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 позивача, ОСОБА_1 (попереднє прізвище ОСОБА_2 ) у період із 03.10.1988 по 31.12.2003, працювала на різних посадах, а саме:

- 03.10.1988 згідно з наказом від 03.10.1988 № 107 прийнята на посаду санітарки лікарні УВД Вінницького облвиконкому (запис № 1);

- 01.01.1993 призначена на 0,5 ставки санітаркою лікарняно-поліклінічного об`єднання ВОЗ УВС Вінницької області (запис № 2);

- 22.11.1993 призначена на посаду санітарки фізіотерапевтичного кабінету (запис № 3);

- 01.07.1999 призначена на посаду санітарки фізіотерапевтичного кабінету лікарні ВОЗ УМВС у Вінницькій області (запис № 4);

- 22.11.1993 призначена на посаду санітарки фізіотерапевтичного кабінету (запис № 3);

- 21.04.2009 переведена на посаду рентген-лаборанта поліклініки ВМЗ УМВС у Вінницькій області, увільнившись з посади санітарки лікарні з поліклінікою ВМЗ у зв`язку з отриманням медичної освіти (запис № 4);

- 09.04.2015 прийнята на посаду рентген-лаборантки відділення дистанційної променевої терапії з кабінетом передпроменевої підготовки Національного інституту раку (запис № 6);

- 01.07.2016 переведена на посаду рентген-лаборанта відділення дистанційної променевої терапії (запис № 7);

- 30.10.2017 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 (розділ 19) виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 № 461 (розділ 19 Списку № 1) (запис № 8). Запис № 8 недійсний;

- 30.10.2017 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 (розділ 22) виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 № 461 (розділ 22 Списку № 1) (запис № 9).

Позивач, звертаючись із заявою про призначенні пенсії, як стверджує у позові, надала відповідачу трудову книжку, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії № 33/22-1042 від 19.10.2021, № 1244 від 14.07.2021, № 3 від 11.01.2022, копії наказів про проведення атестації робочих місць № 2 від 27.01.2006, № 4 від 04.03.2011, № 120кн від 13.07.2012, № 168-кн від 30.10.2017.

Щодо зміни прізвища надала підтверджуючі докази, зокрема свідоцтво про розірвання шлюбу.

Спірними правовідносинами, з яких випливає спір, охоплюється період трудової діяльності позивача з 03.10.1988 по 31.12.2003. При цьому, у позові зазначено, що не є спірним загальний стаж роботи позивача з 01.01.2004 по дату звернення за призначенням пенсії, у силу зарахування відповідачем на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За змістом статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та діями відповідача щодо неврахування до загального страхового стажу періоду роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 03.10.1988 по 31.12.2003, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив із такого.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058- IV) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».

За змістом статті 26 Закону України № 1058-IV, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2021 року по 31.12.2021 - не менше 28 років.

За нормами статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 пункту 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (Інструкція № 58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За приписами пунктів 2.3, 2.4 Інструкції № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд уважає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.

Певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні вказаних період роботи до страхового стажу.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області в рішенні від 19.01.2022 вказує, що страховий стаж позивача на дату звернення із заявою за призначенням пільгової пенсії становить 26 років 01 місяць 25 днів.

Вік позивача на дату звернення становить 48 років 06 місяців.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутній зв`язок між прізвищами.

Для зарахування зазначеного періоду необхідно надати документ, підтверджуючий зміну прізвища; період догляду за дитиною до трьох років, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих догляд (відмітка в свідоцтві про народження про отримання паспорта, паспорт, документ про навчання, тощо).

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи зазначені в довідках № 33/22-1042 від 19.10.2021 та № 3 від 11.01.2022, оскільки форма довідок не відповідає додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, позивач не має права на призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058, оскільки не набула необхідного пільгового стажу.

За положеннями пункту 1 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Станом на день звернення із заявою про призначення пенсії, вік позивача становив 48 років 6 місяців, що відповідачем не заперечується.

Страховий стаж особи відповідно до оскаржуваного рішення 26 років 01 місяць 25 днів.

За підрахунками позивача, остання має 46 років 3 дні загального стажу роботи, з них 12 років 8 місяців 22 дні пільгового стажу роботи у шкідливих умовах, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивача, ОСОБА_1 (попереднє прізвище ОСОБА_2 ) у період із 03.10.1988 по 31.12.2003, працювала на різних посадах, а саме:

- 03.10.1988 згідно з наказом від 03.10.1988 № 107 прийнята на посаду санітарки лікарні УВД Вінницького облвиконкому (запис № 1);

- 01.01.1993 призначена на 0,5 ставки санітаркою лікарняно-поліклінічного об`єднання ВОЗ УВС Вінницької області (запис № 2);

- 22.11.1993 призначена на посаду санітарки фізіотерапевтичного кабінету (запис № 3);

- 01.07.1999 призначена на посаду санітарки фізіотерапевтичного кабінету лікарні ВОЗ УМВС у Вінницькій області (запис № 4);

- 22.11.1993 призначена на посаду санітарки фізіотерапевтичного кабінету (запис № 3);

- 21.04.2009 переведена на посаду рентген-лаборанта поліклініки ВМЗ УМВС у Вінницькій області, увільнившись з посади санітарки лікарні з поліклінікою ВМЗ у зв`язку з отриманням медичної освіти (запис № 4);

- 07.04.2015 звільнена з посади рентген-лаборанта поліклініки лікарні на 75 ліжок (з поліклінікою) СМЗ УМВС України у Вінницькій області за згодою сторін (запис № 5);

- 09.04.2015 прийнята на посаду рентген-лаборантки відділення дистанційної променевої терапії з кабінетом перед променевої підготовки Національного інституту раку (запис № 6);

- 01.07.2016 переведена на посаду рентген-лаборанта відділення дистанційної променевої терапії (запис № 7);

- 30.10.2017 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 (розділ 19) виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 № 461 (розділ 19 Списку № 1) (запис № 8). Запис № 8 недійсний;

- 30.10.2017 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 (розділ 22) виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 № 461 (розділ 22 Списку № 1) (запис № 9).

Позивач, звертаючись із заявою про призначенні пенсії, надала відповідачу трудову книжку, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії № 33/22-1042 від 19.10.2021, № 1244 від 14.07.2021, № 3 від 11.01.2022, копії наказів про проведення атестації робочих місць № 2 від 27.01.2006, № 4 від 04.03.2011, № 120кн від 13.07.2012, № 168-кн від 30.10.2017. Копії указаних документів наявні в матеріалах справи та досліджені судом.

Достовірність наведених записів у трудовій книжці сумніву не викликає.

Суд констатує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача, та свідчать про послідовність хронології подій періодів її роботи.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 із датою видачі 07.06.2008, шлюб між чоловіком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 831.

Крім того, згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 датою видачі 05.08.1998, шлюб між громадянином ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1092.

У матеріалах пенсійної справи позивача міститься копія свідоцтво про народження позивача серії НОМЕР_6 від 13.07.1973, відповідно до якого позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала прізвище ОСОБА_2 .

За вказаних обставин та підтверджуючих доказів, суд визнає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача, викладені в рішенні про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2022 щодо відсутності зв`язку між прізвищами.

Дослідивши довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії № 33/22-1042 від 19.10.2021, № 3 від 11.01.2022, судом установлено, що позивач дійсно працювала у період з 21.04.2009 по 07.04.2015 на відповідній посаді, що підтверджено записами 4 та 5 трудової книжки, та з 09.04.2015 і з 01.07.2016, про що свідчать записи трудової книжки 6 та 7.

У свою чергу суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, при цьому судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності, будь-то наявність будь-яких виправлень, закреслювань, тощо у трудовій книжці позивача, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача її конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Як указав Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці може бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці.

Окрім цього відповідачами не вказано жодних інших підстав, за яких оформлення записів у трудовій книжці робить їх недійсними або сумнівними, а розбіжності у прізвищах судом не встановлено.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для незарахування спірних періодів роботи позивача до її страхового стажу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач надала докази, які не спростовані відповідачем, про те що період її роботи з 03.10.1988 по 31.12.2003 підлягає зарахуванню до страхового стажу та має бути врахований органом Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за віком.

Інші доводи відповідача не спростовують висновків суду.

Щодо дати, з якої позивач набула право на призначення пенсії, суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Ураховуючи первинну дату звернення позивача до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії - 13.01.2022, дату народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вік на дату звернення за призначенням пенсії 48 років 6 місяців, що визнається відповідачами, суд доходить висновку про те, що пенсію за віком слід призначити саме з 13.01.2022.

При цьому, суд зазначає, що у позовній заяві позивач просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії та незарахування періодів трудової діяльності до страхового стажу, із приводу чого суд зазначає таке.

За змстом статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із метою ефективного захисту прав позивача суд уважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 19.01.2022 № 57 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

При цьому, суд уважає за необхідне зазначити, що за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке визнане судом протиправним, оскаржувані дії поглинаються скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку прийнято рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії.

Щодо позовних вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

За положеннями частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Із урахуванням тієї обставини, що рішення відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтується на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко регламентований законодавчо, у цьому випадку задоволення позову шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Отже, з метою належного та ефективного захисту порушеного права, ураховуючи, що позивач на обліку ані в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, ані в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області не перебуває, то суд уважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 03.10.1988 по 31.12.2003, та призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 13.01.2022.

У силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. відповідно до квитанції від 28.06.2022 та 992,40 грн. згідно з квитанцією від 09.05.2024, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, як суб`єкта владних повноважень, яким прийнято оскаржуване рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 19.01.2022 № 57 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області врахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 03.10.1988 по 31.12.2003, та призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 13.01.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.