Справа № 607/22314/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/22314/24 пров. № А/857/9214/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2025 року у справі №607/22314/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Дзюбич В. Л.,

дата ухвалення рішення 06 лютого 2025 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3187310 від 03 жовтня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2025 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3187310 від 03 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 за ч.4 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що 03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом «PEUGEOT 407» номерний знак НОМЕР_1 у населеному пункті с.Топчіївка, а/д М-01, 117 км, позначеним д.з. 5.49 (на білому фоні) рухаючись зі швидкістю 107 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год та вчинив адміністративне правопрушення передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. Вказує, що швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 TС000607, який автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, відмітка про що міститься у верхній частині фотографії зробленої за допомогою вказаного приладу. Звертає увагу на те, що на підтвердження вчиненого правопорушення відповідачем до матеріалів справи долучено відео та фотодокази. Крім того, про використання приладу TruCam LTI 20/20 TС000607 зазначено у п.5 оскаржуваної постанови. Також апелянтом долучено фотокартку, зроблену за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 №ТС000607, на якій зафіксовано кутові величини координати GPS: місцезнаходження лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС000607, а саме: Latitude: 51° ІЗ' 56.37" N, Longitude: 31° 13' 52.31" Е, що вказують про його місцезнаходження 03.10.2024 року о 13 год 57 хв. у населеному пункті с. Топчіївка на автомобільній дорозі М 01, територія Чернігівської області, що можливо перевірити в будь-який час за допомогою відповідних сервісів, ввівши вказані координати, що підтверджує, що транспортний засіб позивача в момент фіксації перевищення швидкості знаходився в населеному пункті Топчіївка, тобто в зоні дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту». Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова прийнята правомірно та підстави для її скасування відсутні. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП зафіксовано лише в оскаржуваній постанові серії ЕНА №3187310 від 03 жовтня 2024 року, жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у зазначеній постанові, які б безумовно свідчили про порушення ним п.12.4 Правил дорожнього руху та зазначеної статті КУпАП, матеріали справи не містять. Крім того, оглянутий в судовому засіданні відеозапис, також не містить таких відомостей. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник позивача Головченко О. А. у судовому засіданні в режимі відеоконференції не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 жовтня 2024 року була винесена постанова серії ЕНА №3187310 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 03 жовтня 2024 року о 13:47:18 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «PEUGEOT 407» номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті с.Топчіївка, а/д М-01, 117 км, позначеною д.з. 5.49 (на білому фоні), рухаючись зі швидкістю 107 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 TС000607, чим порушив п.12.4 ПДР України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем поставленого йому у вину адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а тому постанову серії ЕНА №3187310 від 03 жовтня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн необхідно скасувати та закрити провадження у справі.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

П.12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п.33 пп.33.5 ПДР України розпізнавальним знаком є дорожній знак 5.49 "Початок населеного пункту". Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

За змістом ч.4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 03 жовтня 2024 року близько 13:47 год., керуючи транспортним засобом марки «PEUGEOT 407» номерний знак НОМЕР_1 у с.Топчіївка а/д М-01, 117 км, позначеною д.з. 5.49 (на білому фоні), рухався зі швидкістю 107 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 TС000607, чим порушив п.12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Ст.251 КУпАП України передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегією суддів оглянуто відеозапис, який міститься у матеріалах справи (а.с.19), на якому зафіксовано транспортний засіб марки «PEUGEOT 407» номерний знак НОМЕР_1 з фіксацією швидкості на вимірювальному приладі ТruCAM ТС000607.

Таким чином, перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 50 км/год транспортним засобом марки «PEUGEOT 407» номерний знак НОМЕР_1 зафіксовано на відеозаписі.

Крім того, відповідачем на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови долучено фотокартки від 03 жовтня 2024 року, зроблені приладом ТruCAM ТС000607 Date:03/10/2024, Loc.: АД. М01 с.Топчіївка 117 км., на якому зафіксовано транспортний засіб марки «PEUGEOT 407» номерний знак НОМЕР_1 ліміт швидкості: 73 км/г, швидкість: 107 км/г, дистанція: 254,9 м (а.с.109).

Доводи представника позивача про неналежність доказів колегія суддів відхиляє, оскільки відсутні підстави стверджувати про таке, такі чітко фіксують порушення, яке поставлено у вину позивачу і відповідають вимогам ст.73,74 КАС України.

Колегія суддів зауважує, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо - транспортних пригод та їх наслідків.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови серії ЕНА №3187310 від 03 жовтня 2024 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн відсутні.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.195, 242, 243, 246, 250, 268, 272, 286, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2025 року у справі №607/22314/24 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.