Справа № 480/10687/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Клещенка О.М.,
представника позивача - Молібог Ю.М.,
представника відповідача - Цюпки Т.О.,
В С Т А Н О В И В:
Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідачем безпідставно не застосовано до спірних правовідносин абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України та, як наслідок, протиправно нараховано пеню під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Товариство наголошує, що пеня була застосована (нарахована) за період з 01.10.2021 по 04.01.2022, тобто в період дії карантину, а тому податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, а пеня списанню.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 08.01.2025, встановлені строки для подання заяв по суті справи.
Також звертає увагу суду на те, що відповідно до діючого законодавства України єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою нею регіональними ТПП. У той же час ТОВ «КРС України» не надано доказів, що підприємство зверталось для отримання сертифікату про форс-мажорні обставини, а отже, враховуючи усталену практику Верховного Суду, посилання ТОВ «КРС України» на загальновідомі обставини є помилковими.
Щодо тверджень позивача про нарахування контролюючим органом пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, в тому числі, за період дії карантину, то відповідач наголошує, що Закон України «Про валюту і валютні операції» є спеціальним законом, який регулює, не сферу справляння податків і зборів, а сферу здійснення валютних операцій, валютного контролю та валютного нагляду, отже питання строків та відповідальності за їх порушення врегульовано саме зазначеним Законом, зміна положень якого здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. При цьому якщо положення інших законів суперечать положенням Закону «Про валюту і валютні операції», застосовуються положення саме Закону «Про валюту і валютні операції».
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 задоволено клопотання представника позивача та відкладено підготовче судове засідання на 23.01.2025.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2025, у зв`язку з офіційною інформацією про оголошення повітряної тривоги в Сумській області та враховуючи рішення Ради суддів України від 05.08.2022 щодо недопустимості ігнорування сигналів повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту, підготовче судове засідання, призначене на 23.01.2025 відкладено на 28.01.2025.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19.02.2025.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2025, у зв`язку з офіційною інформацією про оголошення повітряної тривоги в Сумській області та враховуючи рішення Ради суддів України від 05.08.2022 щодо недопустимості ігнорування сигналів повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту, судове засідання, призначене на 19.02.2025 відкладено на 27.02.2025.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2025, у зв`язку з офіційною інформацією про оголошення повітряної тривоги в Сумській області та враховуючи рішення Ради суддів України від 05.08.2022 щодо недопустимості ігнорування сигналів повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту, судове засідання, призначене на 27.02.2025 відкладено на 06.03.2025.
Судове засідання, призначене на 06.03.2025, у зв`язку з неявкою представника позивача, яка повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, відкладено до 18.03.2025.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 18.03.2025, у зв`язку з офіційною інформацією про оголошення повітряної тривоги в Сумській області та враховуючи рішення Ради суддів України від 05.08.2022 щодо недопустимості ігнорування сигналів повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту, судове засідання, призначене на 18.03.2025 відкладено на 07.04.2025.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025, у зв`язку з надходженням повідомлення про замінування приміщення Сумського окружного адміністративного суду, офіційною інформацією про оголошення повітряної тривоги в Сумській області та враховуючи рішення Ради суддів України від 05.08.2022 щодо недопустимості ігнорування сигналів повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту, судове засідання, призначене на 07.04.2025 відкладено на 14.04.2025.
У зв`язку з офіційною інформацією про оголошення повітряної тривоги в Сумській області та враховуючи рішення Ради суддів України від 05.08.2022 щодо недопустимості ігнорування сигналів повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту, судове засідання, призначене на 14.04.2025 не проводилось, про що секретарем судового засідання було складено довідку та відкладено розгляд справи на 21.04.2025.
Під час розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, зазначає наступне.
Під час розгляду справи судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КРС Україна» зареєстроване 04.08.2016, є платником податків та здійснює свою діяльність у сфері сільського господарства та торгівлі, також проводить зовнішньоекономічну діяльність.
На підставі направлень на перевірку від 09.10.2024 № 3556/18-28-07-07, від 09.10.2024 № 3557/18-28-0-07 Головного управління ДПС у Сумській області та наказів на проведення перевірки, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «КРС Україна» з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічних контрактах від 08.01.2020 №3, від 05.02.2020 №6, від 20.03.2023 №54, від 27.06.2023 №56, від 09.08.2023 № 57 за період з 01.10.2021 по 16.10.2023.
У зв`язку із вказаними порушеннями застосовано пеню за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності 3 045 450,00 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону «Про валюту і валютні операції», Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно ч. 2 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», у пункті 14-2 зазначено: граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
ТОВ «КРС Україна» у періоді, який перевірявся, на виконання умов контракту від 08.01.2020 №3 з «DRAGON LIVESTOCK TRADING S.A.L.» (Ліван), здійснило поставку товару, що засвідчено оформленими митними деклараціями:
Таким чином, в акті перевірки було допущено технічну помилку, де замість дати 03.05.2023 була зазначена дата «03.05.2024».
Вказану обставину підтвердила представник відповідача в судовому засіданні, зазначивши, що акт податкової перевірки та процес складання акту контролерами не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акту.
Суд також зауважує, що Акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень.
За висновком Верховного Суду, акт перевірки це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили. Тому до акту можуть пред`являти лише ті вимоги, що стосуються доказів. Оцінку акту перевірки, в тому числі й оцінку дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, суд може надати при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.
Якщо спірне рішення контролери прийняли у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовують відповідні санкції та їх розмір), таке рішення суд може визнати правомірним, навіть якщо не дотримано окремих елементів, а технічні помилки не є істотними недоліками
Даний правовий висновок узгоджується з висновками викладеними у постановах Верхового Суду від 25.04.2023 по справі №520/3328/2020, від 19.05.2020 у справі №820/2300/18, від 30.04.2020 у справі №810/384/16, від 17.03.2020 у справі №808/4140/15, від 25.01.2019 у справі №812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що технічна помилка, яка знайшла своє відображення у неправильному зазначені року в акті перевірки, не впливає на кінцевий результат, так як, податкове повідомлення-рішення містить достовірні відомості, які підтверджуються іншими доказами.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
28.02.2022 Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП України) було офіційно оприлюднено повідомлення, відповідно до якого на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР та інших документів вона засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05:30 ранку 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".
Також ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 №44(5) із змінами і доповненнями (далі - Регламент).
Так, пунктом 6.1 розділу 6 Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.
При цьому ТПП звертала увагу на те, що відповідно до діючого законодавства України єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) був та є Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою нею регіональними ТПП.
У той же час, ТОВ «КРС України» не надано доказів, що підприємство зверталось для отримання сертифікату про форс-мажорні обставини.
Таким чином, ТОВ «КРС Україна» помилково вважає, що ним було об`єктивно порушено строки розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, зазначаючи, що порушення було допущено з об`єктивних причин, а саме внаслідок збройної агресії з боку російської федерації, а тому враховуючи приписи пп.112.8.9 п. 112.8 ст. 112 ПК України на його думку має звільнятися від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень.
Так, згідно усталеної практики Верховного Суду, а саме в постанові Верховного суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 зазначено, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є загальним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.06.2023 №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0 7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також, що лист не є документом, що був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.
Законом України «Про валюту і валютні операції» передбачено єдину умову, яка є підставою для зупинення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, а саме наявність форс-мажорних обставин, які засвідчуються відповідним сертифікатом, виданим ТТТ України або регіональною торгово-промисловою палатою.
З урахуванням зазначеного вище, позивачем не надано як до перевірки так і суду документу, відповідно до діючого законодавства України, що підтверджує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) неможливості виконання конкретних договорів, а отже, враховуючи усталену практику Верховного Суду, посилання ТОВ «КРС України» на загально відомі обставини є помилковими.
З приводу тверджень позивача про нарахування контролюючим органом пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, в тому числі, за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) без врахування п. 52-1 підрозділу «Перехідні положення» Податкового кодексу України та зупинення перебігу строків, відповідно до п.69.9 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.
З преамбули Закону України «Про валюту і валютні операції» вбачається, що такий є спеціальним законом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» врегульовано особливості встановлення ч.1 ст. 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно з ч.2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції») - відсутні.
Відповідно до частини 1-3 статті 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Таким чином, спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
Так, представник ТОВ «КРС Україна», обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» ПК України протягом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Однак, суд наголошує на тому, що така пеня застосовна у сфері справляння податків і зборів не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.
Крім того, зміни до положень Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Однак до Закону України «Про валюту і валютні операції» не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).
Так, Законом України №2260-IX від 12 травня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону України «Про валюту і валютні операції» доповнено пунктом 13 такого змісту: "13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» від 9 квітня 2022 року №426.
Тобто, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом ненарахування (незастосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».
У позовній заяві ТОВ «КРС Україна» зазначає, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Підпунктом 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Тобто нормами вказаного пункту визначено певні особливості справляння податків і зборів на певний період часу - на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.
Однак підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема стаття 13, не є конкуруючими нормами, і те що підпункт 69.9 пункту 69 прийнятий пізніше у часі (03 березня 2022 року) не є підставою для його застосування до спірних правовідносин.
Ухвалюючи це судове рішення, суд також керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, а також те, що при розгляді справи судом не встановлено порушення порядку прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення та підтверджено наявність підстав для його прийняття, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Відповідно ст.139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, питання щодо повернення йому судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КРС Україна" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 25.04.2025.

Суддя Н.В. Савицька