Справа № 640/18262/18
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

24 квітня 2025 року

м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши питання про здійснення за правилами загального позовного провадження розгляду справи №640/18262/18/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Інвест» до Головного управління Державної казначейської служби міста Києва, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київщина-Інвест», звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві, щодо повернення без виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 р. про примусове виконання рішення у справі № 910/19633/17;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві прийняти до виконання наказ Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 р. про примусове виконання рішення у справі № 910/19633/17 про стягнення з Національного банку України на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Київщина-Інвест» судового збору в розмірі - 5 333 грн 33 коп;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у міст Києві виконати наказ Господарського суду міста Києва від 03.05.2018р. про примусове виконання рішення у справі № 910/19633/17, щодо стягнення з Національного банку України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Інвест» судового збору у розмірі - 5 333 грн 33 коп у строки, встановлені частиною 4 статті 3 Закону України "Про гарантії держави, щодо виконання судових рішень", з врахуванням компенсації, визначеної статтею 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", строк по нарахуванню якої починається з 24.10.2018 р.;

- встановити строк, до якого зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві подати суду звіт про виконання судового рішення у даній справі.Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 640/35863/21, а також визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.04.2025 року до суду від представника відповідача Ярового Ярослава Валерійовича надійшло клопотання про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження (вхід. № ЕС36487/25), посилаючись, у тому числі, на те, що дана справа має суттєве значення для сторін, потребує повного і всебічного встановлення обставин справи і проведення судових засідань.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), розгляд питання щодо здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з приписами ч.6 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Крім того, Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 р. учасникам справи надано можливість повною мірою скористатися своїми процесуальними правами, у тому числі, але не виключно, надати суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, пояснення з приводу заявлених позовних вимог, а також докази, які заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

До того ж, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, аргументами іншої сторони, та реагувати на вказані аргументи з урахуванням приписів чинного процесуального законодавства.

Також, варто зазначити, що згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, на предмет їх належності, допустимості, достовірності, в тому числі, під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Окрім того, варто акцентувати, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997року № 475/97-ВР, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983року у справі «Ахеn v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

При цьому, враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини застосовно до обставин даної справи, суд зазначає, що відповідачем не наведено переконливих доказів на користь того, що з метою забезпечення справедливого судового розгляду у даній справі внаслідок обміну письмовими заявами, наявна потреба у проведенні також усних слухань.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також зважаючи, що предмет доказування та характер даних спірних правовідносин, на думку суду, не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, та відповідно, у контексті вище окреслених приписів чинного процесуального законодавства, дана справа є справою незначної складності, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення клопотання відповідача, та розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 243, 248, 260, 256, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Ярового Ярослава Валерійовича (від 16.04.2025 року вхід. № ЕС36487/25) про здійснення за правилами загального позовного провадження розгляду справи № 640/18262/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Інвест» до Головного управління Державної казначейської служби міста Києва, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України, та оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено 24.04.2025 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю. В. у відпустці, у період з 14.04.2025 року по 18.04.2025 року, включно.

Суддя Ю.В. Харченко

24.04.25.