Справа № 480/12535/23
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Мачули А.А.,
представника відповідача - Корман Є.В.,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якій просить:
- визнати протиправними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та скасувати відмову викладену у листі від 26.10.2023 № 28-28-0.233-72/70-23;
- зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру повторно розглянути заяву позивача від 17.10.2023 року та, враховуючи що прикладені до неї дипломи підтверджують наявність вищої освіти за кваліфікацією інженера-землевпорядника, визнати що ОСОБА_1 має достатні підстави отримати кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника за нормою яка передбачає отримання вказаного сертифікату безоплатно за добровільним зверненням без складання іспитів у відповідності до абзацу першого та третього пункту 3 розділу II Закону України від 2 жовтня 2012 року № 5394- УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт».
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 07.02.2024 вирішено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 21.02.2024.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до абзацу третього частини першої пункту 3 розділу II Закону України від 02 жовтня 2012 року № 5394-V1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, б е з о п л а т н о за добровільним зверненням б е з складання кваліфікаціиних і с п и т і в інженерам-землевпорядникам, які:
- на момент набрання чинності цим Законом перебувають на державній службі та
- мають стаж служби у державних органах земельних ресурсів понад три роки.
Частиною другою пункту 3 розділу II вищезазначеного Закону визначено, що для видачі кваліфікаційного сертифіката сертифікованого інженера-землевпорядника особи, зазначені в цьому пункті, подають центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, з а я в у , копію документа (документів) про вищу о с в і т у та копію трудової книжки».
Як зазначає позивачка , вона неодноразово - 26.10.2021 року, 20.02.2023року ,02.06.2023 року та 17.10.2023 року, в порядку Закону України від 2 жовтня 2012 року №5394-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт», пункту 11 розділу IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про землеустрій» та Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015р. №15, зверталась із заявами про видачу їй кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника б е з о п л а т н о за добровільним зверненням та б е з складання і с п и т і в.
На подані заяви Позивачка отримала відповіді Держгеокадастру від 08.11.2021р. №31-28-0.231-70-21, 23.03.2023р. №31-28-0.232-25/70-23, 19.06.2023р. №31-28-0.232- 54/70-23 та 26.10.2023р. №28-28-0.233-72/70-23 про те, що вона не має права на отримання кваліфікаційного сертифікату інженера- землевпорядника в порядку абзацу першого та третього пункту 3 розділу II Закону України від 2 жовтня 2012 року № 5394-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт», так як на момент набрання чинності цим Законом у ОСОБА_1 була відсутня вища освіта за кваліфікацією інженера-землевпорядника.
Також у вищезазначених листах Позивачці було запропоновано отримати вказаний кваліфікаційний сертифікат у відповідності статті 66 Закону України «Про землеустрій» та Порядку роботи Кваліфікаційної комісії, затвердженого наказом Міністерства Аграрної політики та продовольства України від 28.07.2017 року №392 - тобто за наслідками складання іспиту.
Позивачка вважає позицію відповідача протиправною, оскільки ОСОБА_1 має загальний трудовий стаж 26 років 11 місяців, з них 15 років 6 місяців стаж державної служби, який здобула у районних відділах ДП «Центру ДЗК» та земельних ресурсах Держкомзему, Держземагенства та Держгеокадастру. При цьому, з серпня 1996 року по червень 2000 року навчалась у Сумському будівельному коледжі за спеціальністю Землевпорядкування і здобула кваліфікацію землевпорядник. З серпня 2000 року перебуваючи на посадах: спеціаліст Земельно-кадастрового бюро при Великописарівському районному відділі земельних ресурсів Сумської області, потім, після закінчення Сумського національного аграрного університету і отриманням вищої освіти за спеціальністю «Агрономія» (диплом СМ 23538349 від 28.11.2003р.), з грудня 2003р. інженер-землевпорядник І категорії Великописарівського районного відділу Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», а потім завідувач сектором виробництва та начальник виробничого відділу в цій же організації. З лютого 2008 року була призначена на посаду головного спеціаліста (юриста) Відділу земельних ресурсів у Великописарівському районі Сумської області, у листопаді 2009 року переведена на посаду завідувача сектору землеустрою та охорони земель, у лютому 2013 року переведена на посаду завідувача сектору Відділу Держземагенства у Великописарівському районі Сумської області, в березні 2013 року призначена на посаду начальника Відділу Держземагенства у Великописарівському районі Сумської області. Так, після звільнення у липні місяці 2016року за згодою сторін, у вересні 2016 року була призначена на посаду головного спеціаліста відділу кількісного та якісного обліку земель Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, в цьому ж місяці 2016 року прийнята на посаду головного спеціаліста з геодезичного нагляду цього ж відділу, так у березні 2017 року за результатами конкурсу призначена на посаду начальника Відділу у Великописарівському районі Міжрайонного управління у Великописарівському та Краснопільському районах, у зв`язку із закриттям у Великописарівському районі відділу у грудні 2021 року була переведена на посаду державного кадастрового реєстратора відділу №2 Управління надання адміністративних послуг і по теперішній час перебуває на вищевказаній посаді.
Щодо освіти - на момент набрання чинності Закону України від 2 жовтня 2012 року № 5394-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» діяв Закон України «Про освіту» від 17 січня 2002 року №2984-111, у відповідності до вимог статті 9 якого документом, яким засвідчує здобуття особою вищої освіти та кваліфікації за певними освітньо- кваліфікаційними рівнями є також диплом молодшого спеціаліста.
- скасована позиція судів, у якій ті відмовляли в задоволенні позовних вимог, посилаючись на норми статті 9 Закону України «Про освіту», відповідно до якої встановлюються такі види документів, які засвідчують здобуття особою вищої освіти та кваліфікації за певними освітньо-кваліфікаційними рівнями: диплом молодшого спеціаліста; диплом бакалавра; диплом спеціаліста; диплом магістра. Зразки документів про вищу освіту затверджуються Кабінетом Міністрів України. Вищий навчальний заклад, вище професійне училище, центр професійно-технічної освіти мають право видавати документ про вищу освіту державного зразка тільки з акредитованого напряму (спеціальності). На підставі даних норм суди дійшли висновку, що оскільки при навчанні в технікумі особа отримала середню - спеціальну освіту, то диплом позивача даного зразка не відповідає вимогам, а відтак навчання у технікумі не може бути зараховано до вислуги років для призначення йому пенсії. З такими твердженнями суду Вищий адміністративний суд не погодився та зазначив наступне.
Законом Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974 року технікуми (училища) віднесені до середніх спеціальних навчальних закладів, головним завданням яких була підготовка кваліфікованих фахівців із середньою спеціальною та загальною середньою освітою, які мають необхідні теоретичні знання і практичні навички за спеціальністю.
Згідно із пунктом 3 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про порядок введення в дію Закону Української PCP «Про освіту`від 04.06.1991 № 1144-ХП із змінами і доповненнями, внесеними постановою Верховної Ради України від 18.12.1991 № 1992-ХП, встановлено, що Закон Української PCP «Про освіту`застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону.
Відповідно до статті 34 Закону Української PCP «Про освіту», в редакцій від 23.05.1991 року, в Українській PCP вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Водночас, пунктом 1 постанови Верховної Ради Української PCP «Про порядок введення в дію Закону Української PCP «Про освіту`від 04.06.1991 № 1144-ХІІ встановлено, що дія Закон Української PCP «Про освіту`вступає в силу з дня його опублікування, а що стосується нових документів про освіту та нових кваліфікацій і наукових ступенів, - з 1 вересня 1992 року.
Крім цього, позивач просить суд взяти до уваги роз`яснення Департаменту вищої освіти Міністерства освіти і науки України стосовно того, що середня спеціальна освіта, здобута за часів існування Радянського Союзу в технікумах та училищах, прирівнюється відповідно до чинного законодавства до неповної вищої освіти.
Таким чином, враховуючи вищезазначені норми, позивач наголошує, що особи, які отримали у червні 1992 року диплом старого зразка про середню спеціальну освіту, мають всі права встановлені для осіб з вищою освітою.
Також позивач звертає увагу суду на те, що чинний Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року №1556-VІІІ пункт 4 статті 2 Розділу XV відносить освітньо-кваліфікаційний рівень молодшого спеціаліста до диплома про вищу освіту.
Отже, на переконання позивачки, вона має всі законні підстави отримати кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника саме за вказаною нормою Закону б е з складання і с п и т і в за умов, які діють на момент набрання чинності цим Законом. Оте, на переконання позивачки, відповідач має визнати що ОСОБА_1 має достатні підстави отримати кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника за нормою яка передбачає отримання вказаного сертифікату безоплатно за добровільним зверненням без складання іспитів у відповідності до абзацу першого та третього пункту 3 розділу II Закону України від 2 жовтня 2012 року № 5394- УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт».
Від відповідача до суду надійшов відзив в якому відповідач заперечує проти позщовних вимог, просить суд відмовити позивачу в їх задоволенні. Просить суд врахувати, що відмова ОСОБА_1 у видачі кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника б е з о п л а т н о та б е з складання кваліфікаціиних і с п и т і в, ґрунтувалась на тій підставі, що на момент вступу в силу Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» від 02 жовтня 2012 року № 5394-УІ, у Позивача був наявний лише диплом молодшого спеціаліста, що свідчить про неповну вищу освіту.
Відповідач наголошує, що статтею 8 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 № 2984-ІІІ (станом на 03.12.2012) молодший спеціаліст - освітньо-кваліфікаційний рівень вищої освіти особи, яка на основі повної загальної середньої освіти здобула неповну вищу освіту, спеціальні уміння та знання, достатні для здійснення виробничих функцій певного рівня професійної діяльності, що передбачені для первинних посад у певному виді економічної діяльності.
Враховуючи наведене, на переконання відповідача, законні підстави для видачі позивачці кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника безоплатно б е з складання і с п и т і в в порядку пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» від 02 жовтня 2012 року № 5394-УІ відсутні.
Тобто, на переконання відповідача, позивач для отримання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника має здати відповідний іспит для підтвердження своєї кваліфікації.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 лютого 2021 року №1302) (далі - Положення), Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.
Пунктом 3 Положення зокрема встановлено, що основним завданням Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Підпунктами 60 та 61 пункту 4 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань затверджує відповідно до Законів України «Про землеустрій». «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» склад кваліфікаційних комісій та веде Державний реєстр сертифікованих інженерів-землевпорядників і Державний реєстр сертифікованих інженерів-геодезистів та видає витяги із зазначених реєстрів.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» від 02 жовтня 2012 року № 5394-УІ кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, безоплатно за добровільним зверненням без складання кваліфікаційних іспитів інженерам-землевпорядникам, які на момент набрання чинності цим Законом відповідають одній із таких умов:
- працюють у складі суб`єктів господарювання, що у встановленому законом порядку отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою,
та призначені відповідальними за якість робіт, що ліцензуються;
- перебувають на державній службі та мають стаж служби у державних органах земельних ресурсів понад три роки.
Для видачі кваліфікаційного сертифіката сертифікованого інженера-землевпорядника особи, зазначені в цьому пункті, подають центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, заяву, копію документа (документів) про вищу освіту та копію трудової книжки.
Вимагати для видачі кваліфікаційного сертифіката сертифікованого інженера-землевпорядника документи, не передбачені цим пунктом, забороняється.
Видача кваліфікаційного сертифіката сертифікованого інженера-землевпорядника у порядку, визначеному цим пунктом, здійснюється лише перший раз.
Як було встановлено судом, ОСОБА_1 , листами від 26.10.2021, 20.02.2023, 02.06.2023 та 17.10.2023 зверталась до Держгеокадастру із заявами щодо отримання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника безоплатно б е з складання і с п и т і в.
Відмова ґрунтувалась на тій підставі, що на момент вступу в силу Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» від 02 жовтня 2012 року № 5394-УІ, у Позивача був наявний лише диплом молодшого спеціаліста, що свідчить про неповну вищу освіту.
Вважаючи відмову протиправною, позивач звернулась до суду з позовом, який є предметом спору у даній справі.
Визначаючись щодо позовних вимог суд виходив з наступного.
Позивач з посиланням на положення абзацу третього частини першої пункту 3 розділу II Закону України від 02 жовтня 2012 року № 5394-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» вважає себе особою., яка має право на отримання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника безоплатно за добровільним зверненням без складання кваліфікаційних іспитів інженерам-землевпорядникам, як особа, яка на момент набрання чинності цим Законом перебувають на державній службі та має стаж служби у державних органах земельних ресурсів понад три роки».
Слід зазначити, що відповідач не заперечує, що позивач відповідає зазначеним критеріям:
- перебуває на державній службі;
- має стаж служби у державних органах земельних ресурсів понад три роки.
Дана обставина підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем.
Позиція відповідача полягає на тому, що разом з заявою на отримання сертифікату позивачка мала надати документ про вищу освіту. Однак, як вказує відповідач, ОСОБА_1 не довела наявність в неї вищої освіти станом на 3 грудня 2012 року.
Так, частиною другою пункту 3 розділу II вищезазначеного Закону визначено, що для видачі кваліфікаційного сертифіката сертифікованого інженера-землевпорядника особи, зазначені в цьому пункті, подають центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, заяву, копію документа (документів) про вищу освіту та копію трудової книжки.
Позивачка наполягає на тому, що надавала вказані документи. Відповідач заперечує і вказує на те, що згідно заяви та додатків, а саме копій документів про вищу освіту, станом на 3 грудня 2012 року у позивачки наявний диплом молодшого спеціаліста, виданий Сумським будівельним коледжем. Однак, відповідач вказує на те, що станом на 3 грудня 2012 року діяв Закон України від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ «Про освіту», в якому згідно частини першої статті 7 визначено, що неповна вища освіта - освітній рівень вищої освіти особи, який характеризує сформованість її інтелектуальних якостей, що визначають розвиток особи як особистості і є достатніми для здобуття нею кваліфікацій за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста.
Однак Відповідач залишає поза увагою, що в II. Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України від 02.10.2012 р. №5394УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» у відповідній частині вказано:
3. Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, безоплатно за добровільним зверненням без складання кваліфікаційних іспитів інженерам-землевпорядникам, які на момент набрання чинності цим Законом відповідають одній із таких умов:
працюють у складі суб`єктів господарювання, що у встановленому законом порядку отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою, та призначені відповідальними за якість робіт, що ліцензуються;
перебувають на державній службі та мають стаж служби у державних органах земельних ресурсів понад три роки.
Позивачка претендує на видачу сертифікату, як особа, яка перебуває на державній службі та має стаж служби у державних органах земельних ресурсів понад три роки.
Слід зазначити, що вимоги про наявність вищої освіти саме станом на 03.12.2012р. положення Закону України від 02.10.2012 р. № 5394-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» не містить, вимога про те, щоб кандидат відповідав Закону України від 17.01.2002 року № 2984-ІІІ «Про освіту» також відсутнє.
Тобто, при розгляді по суті питання щодо наявності або відсутності правових підстав для видачі сертифікату на безоплатній основі та без іспитів, відповідач мав надавати оцінку відповідності кандидатури лише двом вимогам:
- перебування на державній службі;
- наявність стажу служби у державних органах земельних ресурсів понад три роки.
Як було встановлено під час розгляду даної справи, щодо зазначених двох аспектів, щодо відповідності позивача даним вимогам, у відповідача немає жодних претензій та заперечень.
Відповідач вбачає порушення лише у тому, що відсутні докази наявності у позивача вищої освіти.
Однак суд вважає за доцільне зазначити, що питання, які стосуються наявності відповідної освіти кандидатури, то дана вимога стосується лище пакету документів, які мають бути подані для розгляду відповідного питання.
Оскільки відповідач не заперечує ті обставини, що на момент звернень за видачею відповідного сертифікату позивачка ОСОБА_1
- перебувала на державній службі;
- наявний стаж служби у державних органах земельних ресурсів понад три роки.
Таким чином, відповідач фактично не заперечує, що позивачка відповідає вищезазначеним критеріям .
При цьому, відповідачем не доведено правомірність своєї позиції стосовно відсутності правових підстав для видачі ОСОБА_1 кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника безоплатно та без складання кваліфікаційних іспитів. Посилання відповідача на Закон України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 №2984-ІІІ (станом на 03.12.2012), а також на те, що відсутність вищої освіти свідчіть про відсутність законних підстав для видачі кваліфікаційного сертифікату інженера -землевпорядника безоплатно без складання іспитів, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки це вимоги лише до пакету документів, які мають бути подані для отримання сертифікату. Однак якщо відповідач розглядав звернення позивачки по суті, то відповідно, відповідач вважав документи поданими у повному обсязі.
Щодо освіти позивачки, слід зазначити наступне:
На момент набрання чинності Закону України від 2 жовтня 2012р. №5394-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» діяв Закон України «Про освіту» від 17 січня 2002 року №2984-111, у відповідності до вимог статті 9 якого документом, яким засвідчує здобуття особою вищої освіти та кваліфікації за певними освітньо- кваліфікаційними рівнями є також диплом молодшого спеціаліста.
Законом Української РСР «Про народну освіту» від 28.06.1974 року технікуми (училища) віднесені до середніх спеціальних навчальних закладів, головним завданням яких була підготовка кваліфікованих фахівців із середньою спеціальною та загальною середньою освітою, які мають необхідні теоретичні знання і практичні навички за спеціальністю.
Згідно із пунктом 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту» від 04.06.1991 № 1144-ХП із змінами і доповненнями, внесеними постановою Верховної Ради України від
18.12.1991 № 1992-ХП, встановлено, що Закон Української РСР «Про освіту» застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону.
Відповідно до статті 34 Закону Української РСР «Про освіту», в редакцій від 23.05.1991року, в Українській РСР вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Водночас, пунктом 1 постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту» від 04.06.1991 № 1144-ХІІ встановлено, що дія Закон Української РСР «Про освіту» вступає в силу з дня його опублікування, а що стосується нових документів про освіту та нових кваліфікацій і наукових ступенів, - з 1 вересня 1992 року.
Відповідно до роз`яснення Департаменту вищої освіти Міністерства освіти і науки України середня спеціальна освіта, здобута за часів існування Радянського Союзу в технікумах та училищах, прирівнюється відповідно до чинного законодавства до неповної вищої освіти.
Таким чином, враховуючи вищезазначені норми, особи, які отримали у червні 1992 року диплом старого зразка про середню спеціальну освіту, мають всі права встановлені для осіб з вищою освітою.
Також слід зазначити, що чинний Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року №1556-УШ пункт 4 статті 2 Розділу XV відносить освітньо-кваліфікаційний рівень молодшого спеціаліста до диплома про вищу освіту.
В даному випадку твердження Відповідача про відсутність у ОСОБА_1 документу про вищу освіту повністю спростовані Міністерством освіти та науки України (Департамент вищої освіти) за змістом листа МОН № 3/5263-24 від 07.08.2024р. та інформацією з Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти, згідно яких диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_1 виданий ОСОБА_1 (за дошлюбним прізвищем Гладченко) Сумським будівельним коледжем 30.06.2000 р. за спеціальністю «Землевпорядкування» є документом підтверджуючим здобуття нею вищої освіти за спеціальністю землевпорядкування та професійною кваліфікацією землевпорядника.
Вимагати для видачі кваліфікаційного сертифіката сертифікованого інженера-землевпорядника документи, не передбачені цим пунктом, забороняється: отже, вимога про надання диплому про вищу освіту, відмінного від диплому молодшого спеціаліста станом на 03.12.2012 року, від Позивача є протиправною.
Видача кваліфікаційного сертифіката сертифікованого інженера- землевпорядника у порядку, визначеному цим пунктом, здійснюється лише перший раз. Вкотре наголошуємо - ОСОБА_1 жодного разу не отримувала Кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника, виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, безоплатно за добровільним зверненням без складання кваліфікаційних іспитів інженерам-землевпорядникам.
Таким чином, оскаржувана відмова у видачі Кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника безоплатно за добровільним зверненням без складання кваліфікаційних іспитів інженерам-землевпорядникам у порядку Закону України від 02 жовтня 2012 року №5394-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт», чинному по теперішній час з 28.06.2015 року, з обґрунтуванням отримання сертифікату виключно в порядку визначеному статтею ст. 66 Закону України від 22.05.2003 р. № 858 «Про землеустрій» є протиправною.
Слід зазначити, що під час розгляду справи, представники відповідачів таки погодились , що позивачка здобула вищу освіту, однак вже просили суд врахувати ьі обставини на які не посилались при прийнятті рішення, а саме зазначали про те, що станом на 3 грудня 2012 року у ОСОБА_2 була відсутня вища освіта за кваліфікацією інженера-землевпорядника.
Тобто!! вища освіта вже не заперечується. Кваліфікація не влаштовує!! За твердженнями відповідачів - має бути чітка кваліфікація - інженера-землевпорядника. Однак, як вказує відповідач, станом на 3 грудня 2012 року у ОСОБА_1 наявний диплом спеціаліста, згідно якого ОСОБА_1 закінчила у 2003 році Сумський національний аграрний університет і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Агрономія» та здобула кваліфікацію вченого агронома, а отже відсутня кваліфікація інженера-землевпорядника.
Однак зазначені обставини суд не приймає до уваги, оскільки при відмові у видачі сертифікату відповідач на зазначені обставини не посилався.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У вимогах законодавства щодо видачі сертифікату на безоплатній основі та без іспиту є лише дві вимоги про на яких неодноразово наголошувалось вище:
- перебування на державній службі;
- наявний стаж служби у державних органах земельних ресурсів понад три роки.
Будь-яких інших вимог, в тому числі вимоги щодо освіти саме за кваліфікацією інженера-землевпорядника, чинним законодавством не передбачено.
Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідачем не доведено правомірність своєї позиції.
Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
Зважаючи на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про те, що з метою відновлення прав позивача слід визнати протиправними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо відмови у видачі ОСОБА_1 кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника та зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.10.2023 з урахуванням висновків суду по даній справі.
У задоволенні позовної вимоги стосовно прийняття конкретного рішення, а саме - зобов"язання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру розглядаючи заяву від 17.10.2023 року та, враховуючи що прикладені до неї дипломи підтверджують наявність вищої освіти за кваліфікацією інженера-землевпорядника, визнати що ОСОБА_1 має достатні підстави отримати кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника за нормою, яка передбачає отримання вказаного сертифікату безоплатно за добровільним зверненням без складання іспитів у відповідності до абзацу першого та третього пункту 3 розділу II Закону України від 2 жовтня 2012 року № 5394- УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт», слід відмовити.
У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Науковий висновок Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;
- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;
- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог;
- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Водночас, з врахуванням позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 18.07.18 у справі №826/3520/15, зважаючи на природу та підстави даного спору та враховуючи Науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, суд вважає за доцільне зазначити, що орган влади, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язаний повно і правильно оцінювати обставини, наявні у справі факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання владою у процесі прийняття відповідного рішення, в основі якого мають бути закладені конкретно визначені публічні інтереси. А завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання таким органом прав особи, що звернулася за захистом.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вирішення питання щодо наявності або відсутності у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 , достатніх підстав для отримати кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника за нормою, яка передбачає отримання вказаного сертифікату безоплатно за добровільним зверненням без складання іспитів віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
З огляду на викладене вище, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, враховуючи часткове задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову в сумі 1073 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо відмови у видачі ОСОБА_1 кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Зважаючи на тимчасову непрацездатність головуючого судді у даній справі, повний текст рішення складено та підписано 23.04.2025р.

Суддя О.М. Кунець