Справа № 285/1995/25
Суддя: Сташків Т. Г.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 285/1995/25
провадження у справі № 2-а/0285/74/25
24 квітня 2025 року м. Звягель
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої судді Сташків Т. Г.,
за секретаря судового засідання Матвіюк Т. М.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача Стаценко Д. Р., представник відповідача Оліярник М. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Звягелі в режимі відеоконференції
за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
Представник позивача 14.04.2025 року звернувся до суду з позовом, в якому поновити строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови № 870 від 20.11.2024 щодо ОСОБА_1 , винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , скасувати зазначену постанову та закрити провадження по справі.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 про наявність штрафу дізнався у додатку Дія 11.02.2025. Звернувшись до адвоката, копію постанови про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП отримав лише 11.04.2025, тому просив поновити строки звернення до суду. Щодо неправомірності притягнення до адміністративної відповідальності звертає увагу на наступне. У протоколі, складеному 17.11.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 20.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 870 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000, 00 грн. Вважає зазначену постанову незаконною, оскільки ОСОБА_1 не отримував направлення на проходження військово-лікарської комісії та не відмовлявся від її проходження. ОСОБА_1 лише наголосив, що він проживає у Київській області і йому потрібен час, щоб надати медичну документацію для ВЛК. Перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_3 останній постійно піддавався психологічному тиску та погрозам. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду.
Ухвалою суду від 16.04.2025 провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначене на 24.04.2025.
Також ухвалою суду від 16.04.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 77114916, відкритого на підставі постанови № 870 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.11.2024.
22.04.2025 до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому представник відповідача просив у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду залишити позовну заяву без розгляду. У разі поновлення пропущеного строку звернення у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
23.04.2025 представник позивача направив відповідь на відзив наголосив, що наведені доводи у відзиві не спростовують фактів неправомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову. Просив судове засідання провести без участі його довірителя.
Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. У відзиві представник ІНФОРМАЦІЯ_2 просив судове засідання провести без його присутності, у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази по справі, суд виснує наступне.
Судом встановлено, що копію постанови № 870 від 20.11.2024 позивач отримав 11.04.2025 у відповідь на адвокатський запит до Обухівського відділу ДВС, що підтверджується копіями адвокатських запитів, копіями повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.01.2025, повідомлення Обухівського відділу ДВС, копією конверту, (а.с. 16-18, 24 зв.б., 26).
Відповідачем не доведено, тобто не надано достатніх доказів, що копію постанови позивач отримав 21.03.2025, тому обґрунтованим є клопотання позивача про поновлення строків для звернення до суду з вказаним позовом.
Щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що 17.11.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 495 про те, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, 17.11.2024 о 14 год. 40 хв. знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , відмовився від отримання направлення медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби під час мобілізації № 3557 від 17.11.2024 та відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військової комісії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 19-20).
У протоколі ОСОБА_1 повідомлено про час та дату розгляду справи об 12 год. 00 хв. 20.11.2024. Від отримання направлення на медичний огляд ВЛК, від проходження медичного огляду, підпису протоколу, дачі пояснення та отримання його копій останній відмовився у присутності двох свідків, що підтверджується актами та даними протоколу (а.с. 21, 24).
20.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову № 870, якою встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги ст. 65 Конституції України, абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на останнього штраф у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (а.с. 26-27).
В силу ст. 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.
Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.
У свою чергу ст. 235 КУпАП передбачає, що розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачених, зокрема, ст. 210-1 КУпАП відноситься до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх керівників.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 22 Закону Україну Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
1. Громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . та на момент розгляду справи не пройшов ВЛК.
Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ від 23 лютого 2022 р. № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (далі - Положення) завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Згідно з абз. 3 п. 3.4 розділу 3 Положення лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.
У лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного.
Необхідність надання військовозобов`язаним додаткових документів про стан його здоров`я має вирішуватись фахівцями ВЛК та не може бути підставою для відмови від проходження медичного огляду.
Крім того, з моменту складення протоколу до винесення постанови про притягнення позивача до відповідальності (з 17.11.2024 до 20.11.2024) останній мав можливість надати необхідні медичні документи та пройти ВЛК.
У разі незгоди з рішенням ВЛК воно може бути оскаржене у встановленому чинним законодавством порядку.
У оскаржуваній постанові відповідач накладає стягнення за порушення ОСОБА_1 вимог абзацу 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, де зазначено, що громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Проте суд не трактує зазначений факт як відсутність чіткого формулювання обвинувачення, оскільки як у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, так і у оскаржуваній постанові чітко сформульовано суть порушення, тому наявність формальної помилки щодо номеру абзацу частини нормативного акту, порушення якого інкримінують ОСОБА_1 , не вказує про відсутність винний дій (бездіяльності) позивача.
Також суд не може погодитись із твердженням позивача, що в акті відмови свідками зазначені заінтересовані особи, а тому він є неналежним доказом, оскільки законодавством не передбачено обов`язкової відеофіксації відмови чи інші обмеження щодо осіб, які можуть бути свідками для фіксації факту відмови.
Доказів про застосування до позивача морального тиску, погроз розправою, образами честі і гідності людини позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено.
Справа про адміністративне правопорушення розглянута уповноваженою посадовою особою у порядку, встановленому законом. Стягнення накладено у межах санкції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у мінімальному розмірі.
Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови.
Повноваження адміністративного суду в справах даної категорії визначено ч. 3 ст. 286 КАС України наступним чином.
За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування або зміни відсутні.
Відтак позовна заява не підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 870 від 20.11.2024про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відмовити.
Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/1995/25 від 16.04.2025, зберігають свою дію до набрання зазначеним рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту судового рішення 24.04.2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя Т. Г. Сташків