Справа № 640/16154/22
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року Справа№640/16154/22

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "ВІЕЙБЙ БАНК" з ринку

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 ,

про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "ВІЕЙБЙ БАНК" з ринку з позовною заявою до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 24.06.2022 ВП№67851308, відповідно до якої на Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк накладено штраф в розмірі 5100, 00 гривень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/16154/22, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ; зобов`язано позивача направити третій особі копію позовної заяви з додатками, а докази направлення надати суду до судового засідання; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України, судове засідання призначено на 01.12.2022 о 16:00 год, яке відбудеться за адресою: 01051, м. Київ, вул. Болбочана Петра 8, корпус 1, зал судового засідання №2; витребувано у Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №67851308.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/16154/22 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025 року, справу передано на розгляд судді Кониченку Олегу Миколайовичу.

17 березня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду адміністративну справу № 640/16154/22; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України; розгляд справи розпочато спочатку; судове засідання у справі призначено на 02 квітня 2025 року о 13 год 00 хв, а також повторно витребувано у відповідача копію матеріалів виконавчого провадження №67851308, а також письмові пояснення про хід виконавчого провадження; витребувані документи відповідача зобов`язано надати до суду в строк до 24 березня 2025 року.

02 квітня 2025 року від представника позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення.

Витребувані ухвалою суду докази відповідач надав до суду 03.04.2025 року о 16 год 20 хв.

04 квітня 2025 року ухвалою суду продовжено строк розгляду справи № 640/16154/22 до 24.04.2025 року.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору в порядку письмового провадження.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» () в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (), місце реєстрації, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053.

Відповідач, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (), місце реєстрації, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. вул. Саксаганського, 110, м. Київ, 01032, організаційно-правова форма: орган виконавчої влади.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.11.2020 року у справі № 456/1582/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» внести до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оформлені відповідно до вимог Положення №3711 зміни до реєстру акцептованих кредиторів, а саме: включити вимогу ОСОБА_1 на суму 92640,39 грн., встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2015 по справі №456/2433/15-ц до четвертої черги; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо включення вимоги ОСОБА_1 на суму 92640,39 грн., встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2015 по справі №456/2433/15-ц до четвертої черги; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Метлушенко Г.О. від 24.06.2022 ВП № 67851308 накладено штраф на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 5 100,00 грн, за невиконання без поважних причин рішення суду, при примусовому виконанні виконавчого листа № 456/1582/19 Стрийського міськрайонного суду Львівської області про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» внести до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оформлені відповідно до вимог Положення №3711 зміни до реєстру акцептованих кредиторів, а саме: включити вимогу ОСОБА_1 на суму 92640,39 грн, встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2015 по справі №456/2433/15-ц до четвертої черги.

Позивач вважає, що вказане рішення суду не може бути виконане з огляду на те, що на підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банку» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Постановою правління НБУ № 188 від 19.03.2015 року прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.

Водночас, процедура прийняття та задоволення вимог кредиторів банку визначена статтями 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Частиною 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

За приписами ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Таким чином, нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентований чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.

Відповідно до пунктом 4.26 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2 (далі - Положення), реєстр акцептованих вимог кредиторів підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до змісту пункту 4.31. Положення у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі, у тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили.

З урахуванням того, що уповноваженій особі було делеговано функції зі здійснення процедури ліквідації Банку, системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що до повноважень: уповноваженої особи Фонду належить вирішення питання щодо визначення суми заборгованості кожному кредитору та віднесення вимоги до певної черги погашення; колегіального органу - виконавчої дирекції Фонду належить питання щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів та змін до нього.

Поряд із цим, відповідно до ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» необхідною умовою для винесення постанови про накладення штрафу на боржника є встановлення державним виконавцем певного факту, зокрема, факту того, що відсутні поважні причини такого невиконання. Таким чином, державний виконавець вправі накладати штраф лише в разі невиконання рішення суду без поважних причин.

Відтак, позивач вважає, що в результаті ігнорування старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Метлушенко Г.О. процедури прийняття та задоволення вимог кредиторів банку, що визначені статтями 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тобто, поважності причин неможливості виконати рішення суду без дотримання певної процедури), було порушено законні права та інтереси ПАТ «ВІЕЙБІ Банк», виведення з ринку якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо, у виконавчому провадженні - винесено протиправну та безпідставну на, думку позивача, постанову про накладення штрафу від 24.06.2022 ВП № 67851308.

Відповідач відзиву на адміністративний позов не надав, натомість надав до суду копію матеріалів виконавчого провадження №67851308.

Дослідивши доказі наявні у матеріалах справи суд встановив наступне.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень суд установив, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року у справі № 456/1582/19, яке набрало законної сили 29.07.2021 року, позов стягувача до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», Державної організації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено частково: зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» внести до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оформлені відповідно до вимог Положення №3711 зміни до реєстру акцептованих кредиторів, а саме: включити вимогу стягувача на суму 92640, 39 грн., встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2015 по справі №456/2433/15-ц до четвертої черги; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо включення вимоги стягувача на суму 92640, 39 грн., встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2015 по справі №456/2433/15-ц до четвертої черги; в задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 67851308 від 13.12.2021 року, винесеною державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 456/1582/19 від 07.09.2021 року виданого на виконання рішення суду щодо зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» внести до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оформлені відповідно до вимог Положення №3711 зміни до реєстру акцептованих кредиторів, а саме: включити вимогу стягувача на суму 92640, 39 грн., встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2015 по справі №456/2433/15-ц до четвертої черги.

Означеною постановою встановлено боржнику 10 робочих днів для виконання рішення суду.

17.01.2022 року ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Фонду гарантування фізичних осіб до Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/1582/19 подано скаргу про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 13.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження №67851308.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2022 року у справі №456/1582/19 у задоволенні скарги ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Фонду гарантування фізичних осіб відмовлено.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.09.2022 року у справі №456/1582/19 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2022 року.

Водночас, ухвалою Верховного Суду від 18.10.2022 року у справі №456/1582/19 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» на ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заінтересовані особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, відмовлено.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.06.2022 року в межах виконавчого провадження №67851308 накладено штраф на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 5 100,00 грн, яка вмотивована невиконанням рішення суду без поважних причин.

ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Фонду гарантування фізичних осіб до Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/820/19 подано скаргу про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 24.06.2022 року про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн., винесену у виконавчому провадженні №67851308.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.07.2022 року у справі №456/820/19 відмовлено у відкритті провадження у справі за означеною скаргою.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.08.2022 року в межах виконавчого провадження №67851308 накладено штраф на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 10 200,00 грн. з підстав відсутності станом на 16.08.2022 року підтвердження виконання рішення суду від боржника на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.08.2022 року виконавче провадження №67851308 закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», та на підставі частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» начальнику Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві надіслано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

При цьому, суд з матеріалів виконавчого провадження встановив, що стягувач неодноразово звертався до начальника відділу ДВС зі скаргами на державних виконавців з метою спонукання їх до виконання рішення суду у повному обсязі.

Також в матеріалах адміністративної справи наявні процесуальні документи, винесені при розгляді справи № 640/14752/22, зокрема, рішення суду від 09 листопада 2022 року у справі № 640/14752/22, предметом розгляду якої була вищезазначена постанова державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.08.2022 року, якою накладено штраф на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 10 200,00 грн.

Проаналізувавши означене рішення суду у справі № 640/14752/22 суд встановив, що у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Фонду гарантування фізичних осіб відмовлено.

Вказане рішення суд мотивував тим, що судом встановлено відсутність доказів, які б підтверджували повідомлення державного виконавця боржником про виконання рішення суду згідно з виконавчим документом, або про обставини, що обумовлюють наявність поважних причин його невиконання, що не спростовано позивачем та підтверджено матеріалами виконавчого провадження.

Суд дійшов висновку, що доводи позовної заяви, матеріали виконавчого провадження та судові рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/1852/19 лише підтверджують незгоду позивача, як боржника у виконавчому провадженні №67851308, із відкриттям виконавчого провадження, в той час, як таке визнано правомірним ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2022 року у справі №456/1582/19, яка набрала законної сили.

Суд встановив, що про розпочату процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» (), що є загальновідомим фактом, як про те зазначено позивачем, повідомлялася державному виконавцю боржником фактично лише під час оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №67851308 в межах розгляду справи №456/1582/19, проте, вказані обставини не можуть вважатися повідомленням державного виконавця про наявність підстав неможливості виконання рішення суду згідно з виконавчим документом саме в межах виконавчого провадження №67851308.

Згідно мотивувальної частини ухвали від 17.02.2022 року у справі №456/1582/19, яка набрала законної сили, Стрийський міськрайонний суд Львівської області дійшов висновку, що той факт, що Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», а також те, що ліквідаційна процедура банку на даний момент часу є завершеною, у даному випадку не є підставою для відмови у прийнятті виконавчого листа до виконання у відповідності до пунктів 4, 11 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з неможливості застосування пункту 4, 11 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №67851308, оскільки вказані вимоги не розповсюджуються на правовідносини, в яких боржником є не банк, а Уповноважена особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк».

Враховуючи, що виконавче провадження №67851308 здійснюється щодо виконавчого документа, боржником в якому є Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк», а не безпосередньо банк, суд відхилив посилання позивача щодо наявності загальновідомих поважних причин невиконання виконавчого документу у спосіб та у порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень суд також встановив, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2023 визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Метлушенко Ганни Олександрівни. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Метлушенко Ганни Олександрівни від 16.08.2022 року при примусовому виконанні виконавчого листа №456/1582/19 виданого 07.09.2021 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області, ВП №67851308.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13.06.2023 апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишено без задоволення, ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2023 року залишено без змін.

Також за даними Єдиного державного реєстру судових рішень суд установив, що 19 вересня 2023 року ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/1582/19 задоволено заяву стягувача та замінено сторону боржника у виконавчому провадженні №67851308 від 13.12.2021, відкритого на підставі виконавчого листа №456/1582/19, виданого 07.09.2021 Стрийським міськрайонним судом Львівської області щодо зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» внести до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оформлені відповідно до вимог Положення №3711 зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а саме: включити вимогу ОСОБА_1 на суму 92640,39 грн., встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2015 по справі №456/2433/15-ц до четвертої черги, а саме уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку.

Означена ухвала була оскаржена позивачем (боржником) до Львівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга була вмотивована тим, що суд першої інстанції не врахував того, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів у спірних правовідносинах, а відтак при розгляді заяв про заміну сторони виконавчого провадження підлягають застосуванню положення статті 53 цього Закону. За змістом частини третьої цієї статті ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, який в даній справі затверджено рішенням ВД ФГВФО від 30 листопада 2020 року №2029. Відтак, ФГВФО не є правонаступником сторони виконавчого провадження. Не призводить до такого правонаступництва і заміна керівника юридичної особи, що також мало місце у справі, що переглядається, адже така не впливає на її цивільну дієздатність. У цьому зв`язку, суд першої інстанції здійснивши безпідставну заміну сторони виконавчого провадження, переклав зобов`язання на неналежну сторону боржника.

Проте, 28 березня 2024 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВІЕЙБІ БАНК», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо залишено без задоволення, оскільки у цій справі боржником визначено не банк, а уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка здійснює керівництво та представництво інтересів банку, який перебуває у процесі ліквідації, дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок відкликання повноважень ліквідатора - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» змінився як суб`єктний склад сторін у справі, так і у виконавчому провадженні. Отже, боржником у ВП № 678551308 є саме ФГВФО, адже повноваження боржника у справі, що переглядається припинено, а відтак належним боржником є ФГВФО, який є його правонаступником. З цим самих підстав, колегія суддів відхилила як безпідставні доводи апеляційної скарги про те, що відносини виникли саме між позивачем та банком, який ліквідовується, а відтак ФГВФО не може бути ототожненим з таким банком, оскільки згідно рішення суду у цій справі та боржником у виконавчому провадженні є не банк, а уповноважена особа фонду.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини справи щодо підстав винесення оскаржуваної постанови не заперечуються відповідачем, а тому вони не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон України № 1404-VIII), визначає виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження базується на низці засад, до яких віднесено у тому числі обов`язковість виконання рішень, справедливість, неупередженість та об`єктивність.

Статтею 5 Закону України № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону України № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначено ст.ст. 63, 75 Закону України № 1404-VIII.

Вказаними нормами визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові від 31 травня 2021 року у справі № 560/594/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформулював висновок, згідно якого «застосування такого заходу реагування (розуміється накладення штрафу) є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас, для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в контексті наявності об`єктивних причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження в ухвалі від 19 вересня 2023 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у справі № 456/1582/19 у судовому засіданні встановив, що «повноваження щодо проведення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк», в тому числі щодо управління майном (активами) ПАТ «ВіЕйБі Банк» та задоволення вимог його кредиторів, починаючи з 03 вересня 2020 року, перейшли від Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Луньо І.В. до безпосередньо ФГВФО, що свідчить про факт вибуття Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Луньо І.В., як сторони боржника у вказаному виконавчому провадженні. Таким чином, саме ФГВФО є тією компетентною установою, що Уповноважена вчиняти дії у процедурі ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», починаючи із 03 вересня 2020 року».

Водночас, рішення суду у справі № 456/1582/19 ухвалено 23 листопада 2020 року, тобто на момент ухвалення судового рішення у справі уповноважена особа фонду вибула зі спірних у справі № 456/1582/19 правовідносин.

Відповідно до ст. 55 ЦПК, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Проаналізувавши встановлені судом обставини спірних правовідносин, суд не встановив, що позивач при розгляді справи № 456/1582/19 повідомляв суд про те, що уповноважена особа фонду вибула зі спірних правовідносин або, що судом залишено це поза увагою, хоча про цей факт йому було достеменно відомо.

Також за даними Єдиного державного реєстру судових рішень суд встановив, що позивачем було оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження, було ініційовано питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, було оскаржено ухвалу суду про заміну сторони виконавчого провадження, однак всі ініційовані ним скарги були вирішені судом не на користь останнього.

Слід відмітити, що через таку процесуальну поведінку позивача примусове виконання рішення суду триває понад 3 роки.

Викладене свідчить про не тільки про незацікавленість позивача у виконанні рішення суду, а і про зловживання процесуальними правами та ухилення від виконання рішення суду, затягування цього процесу, що в умовах обмеженого часу існування спірних правовідносин у справі № 456/1582/19 може взагалі у подальшому унеможливити виконання рішення суду та позбавити стягувача захисту його законного інтересу.

Що стосується безпосередньо дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови суд назначає наступне.

При оцінці правомірності оскаржуваної постанови суд не може враховувати фактичні обставини справи та процесуальні рішення у справі № 456/1582/19, які на момент її прийняття не існували.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України № 1404-VIII, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

На момент винесення оскаржуваної постанови державного виконавця відповідачем у справі та боржником у виконавчому провадженні було визначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Водночас, згідно ч. 5 ст. 15 Закону України № 1404-VIII, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тобто законодавець не наділив виконавця повноваженнями щодо звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з власної ініціативи, доказів що сторони виконавчого провадження звертались до виконавця або до суду на момент винесення оскаржуваної постанови у матеріалах адміністративної справи відсутні.

Також у цьому контексті суд звертає увагу, що не зважаючи, що фактично уповноважена особа фонду вибула зі спірних правовідносин у справі № 456/1582/19 до ухвалення судового рішення, процесуально із виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження уповноважена особа фонду вибула на підставі ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2023 року у справі № 456/1582/19.

Також надаючи оцінку правомірності постанові державного виконавця про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн, Окружний адміністративний суд м. Києва у рішенні від 09 листопада 2022 року у справі № 640/14752/22, встановив відсутність доказів, які б підтверджували повідомлення державного виконавця боржником про виконання рішення суду згідно з виконавчим документом, або про обставини, що обумовлюють наявність поважних причин його невиконання, що не спростовано позивачем та підтверджено матеріалами виконавчого провадження.

Відсутність таких доказів встановив суд і у цій справі.

Щодо доводів позивача, що державним виконавцем проігноровано процедуру прийняття та задоволення вимог кредиторів банку, що визначені статтями 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суд зазначає, що порядок примусового виконання рішень врегульовано Законом України № 1404-VIII, зокрема ст.ст. 63, 75, який покладає на виконавця обов`язок щодо вчинення низки виконавчих дій у певній послідовності у встановлені строки.

Водночас, Закон України № 1404-VIII покладає і на боржника певні зобов`язання, зокрема, невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи; утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ст.19).

Дослідивши матеріали виконавчого провадження станом на момент винесення оскаржуваної постанови, суд установив, що позивач відповідних пояснень та доказів відносно існування поважних причин невиконання рішення суду державному виконавцю не надавав, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які листи (повідомлення) від позивача до відповідача, натомість позивач вчиняв дії щодо оскарження рішення суду, постанови про відкриття виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, оскаржувану постанову винесено через 6 місяців (!) після відкриття виконавчого провадження, що на думку суду більш ніж достатньо для повідомлення виконавця про існування обставин, що впливають на виконання рішення суду або ускладнюють його.

Поряд із цим, суд системно проаналізувавши доводи позивача суд установив, що доводи позовної заяви позивача зведені фактично до незгоди з рішенням суду у справі № 456/1582/19.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, надаючи оцінку правомірності дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови в межах доводів позовної заяви, суд дійшов висновку, що останній діяв в порядку та у спосіб визначений Законом України № 1404-VIII.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Враховуючи викладене, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "ВІЕЙБЙ БАНК" (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053, ) з ринку до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Саксаганського, 110, м. Київ, 01032, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 24.06.2022 ВП№67851308, відповідно до якої на Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк накладено штраф в розмірі 5100, 00 гривень.

Повний текст рішення складено та підписано 24 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко