Справа № 440/3451/22
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3451/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Бурми А.В.,

представника позивача в режимі ВКЗ адвоката Ковалишина Т.А.,

представника відповідача в режимі ВКЗ Озацької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Карлівський машинобудівний завод» (далі ПрАТ «КМЗ», позивач, товариство, платник, підприємство) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі ПМУ ДПС РВПП, відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02 квітня 2021 року № 1, від 14 квітня 2021 року № 7, № 7, № 7, від 08 лютого 2022 року № 1.

Наявність обставин, які свідчать про порушення прав платника податків, заявник пов`язує з фактом протиправності та необґрунтованістю висновків документальної планової виїзної перевірки позивача, на підставі яких податковий орган здійснив нарахування грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість (надалі - ПДВ) переважно з міркувань того, що з боку ПрАТ «КМЗ» виписано видаткові, податкові накладні та відображено в податковому та в бухгалтерському обліку фінансово-господарські операції з підприємствами з ознаками фіктивності без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об`єкту оподаткування та несплати податків по ланцюгу постачання. В той же час факт укладення та виконання ПрАТ «КМЗ» договорів поставки дійсно мав місце з метою здійснення господарської діяльності, що призвело до зміни його майнового стану. На дату укладення та виконання ПрАТ «КМЗ» договорів поставки не було сумнівів стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності його контрагентів. ПрАТ «КМЗ» правомірно, відповідно до вимог ПК України та бухгалтерських стандартів, відніс оплату за договорами з ПП «Проектконтактсервіс» на витрати, як і правомірно не відніс до складу доходу, сплачену суму компенсації за рішенням суду на користь ТОВ «Лотуре-Агро». Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договорів поставки між ПРАТ «КМЗ» та ТОВ «Укрбрухт», ТОВ «Дорадо стіл», ТОВ «Технічні Матеріали», ТОВ «Хімтрейд Плюс», НВП «Промтехснаб». Більш того, первині документи, які були наданні податковому органу до перевірки свідчать про фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності підприємства. Все це вказує на безпідставність висновку податкового органу про заниження позивачем іншого операційного доходу за обставин обліку на забалансовому рахунку матеріальних цінностей за договорами про відповідальне зберігання обладнання, заниження фінансового результату до оподаткування по операціям з придбання нематеріальних активів, заниження податкових зобов`язань з ПДВ по операціях з реалізації металевих відходів та брухту юридичним і фізичним особам внаслідок безпідставного застосування податкової пільги, запровадженої пунктом 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, а також завищення податкового кредиту внаслідок протиправного включення до його складу сум ПДВ, сплачених на виконання умов Ліцензійного договору, які по своїй суті є роялті.

Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 21 грудня 2022 року позов задовольнив частково.

Визнав протиправними та скасував у повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 02 квітня 2021 року № 1, від 14 квітня 2021 року № 7, № 7.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2022 року № 1 в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 1 107 761,00 грн, з яких за податковим зобов`язанням 886 209,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 221 552,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 20 червня 2023 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 05 грудня 2024 року касаційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнив частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року скасував в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 квітня 2021 року № 7, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн, від 08 лютого 2022 року № 1, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 158 854,00 грн, від 02 квітня 2021 року № 1, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708,02 грн, а справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року залишив без змін.

06.01.2025 Полтавським окружним адміністративним судом постановлена ухвала, якою адміністративна справа № 440/3451/22 за позовом Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 квітня 2021 року № 7, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн, від 08 лютого 2022 року № 1, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 158 854,00 грн, від 02 квітня 2021 року № 1, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708,02 грн. прийнята до провадження.

Цією ж ухвалою вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 18 лютого 2025 року у приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду.

30.01.2025 відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що розглядаючи справу, Верховним Судом прийнято до уваги доводи касаційної скарги, в якій відповідачем наголошено що перевіркою встановлене безпідставне застосування позивачем пільги відповідно до пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в результаті чого ПрАТ «КМЗ» занижено податкові зобов`язання за операціями з реалізації відходів та брухту у зв`язку з тим, що позивачем до перевірки не надавалися документи, які стали підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість, а саме документи щодо відповідності реалізованих товарів кодам УКТ ЗЕД. Також, Верховним Судом в Постанові від 05.12.2024 у справі №440/3451/22 проаналізовано вимоги пункту 44.6 статті 44 ПК України та зроблено правовий висновок, що ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Єдине виключення при застосуванні правових наслідків ненадання платником податків на вимогу контролюючого органу зазначених документів становить їх відсутність внаслідок виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами. При цьому виїмка документів або інше вилучення документів правоохоронними органами має бути підтверджено доказами.

Перевіркою зроблено висновок про безпідставне застосування позивачем пільги згідно п.23 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого ПрАТ «КМЗ» занижено податкові зобов`язання по операціях з реалізації відходів та брухту, в зв`язку з тим, що позивачем не надано до перевірки документи, що стали підставою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання відходів чорних та кольорових металів, документи щодо відповідності реалізованих ТМЦ кодам УКТЗЕД.

Відповідно до наданих до перевірки видаткових накладних та податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, ПрАТ «КМЗ» здійснені операції з постачання відходів брухту чорних та кольорових металів юридичним особам, фізичним особам-підприємцям та пересічним громадянам на загальну суму 3 177 080,2 грн., в т.ч. неплатникам (фізичним особам) на суму 1 094 439 грн.

В видаткових та податкових накладних ПрАТ «КМЗ» зазначені вид та коди УКТЗЕД реалізованих металевих відходів, а саме: - 7204.49.90.00 - металеві відходи чорного прокату; - 7902.00.00.00 - металеві відходи оцинкованого прокату; - 7204.41.10.00- стружка чорного металу.

Згідно статті 4 Закон України від 05.05.1999 № 619-XIV «Про металобрухт» збирання, заготівля, переробка, реалізація промислового металобрухту фізичними особами забороняються.

Відповідач звертає увагу суду, що обґрунтування своєї позиції стосовно реалізації металобрухту фізичним особам не викладена позивачем ні в позовній заяві, ні в відповіді на відзив. В зв`язку з чим, відповідач звернувся листом від 28.02.2020 року № 8972/10/28-10-54-13-14 до ПрАТ «Карлівський машинобудівний завод» стосовно надання до перевірки наступних документів та інформації за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 року, зокрема: - документи про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам; - бухгалтерський облік операцій з металобрухтом; - документи, що стали підставою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання відходів чорних та кольорових металів; - первинні документи бухгалтерського обліку щодо реалізації металевих відходів неплатникам.

Але, позивачем до перевірки не надані вказані в запиті документи, про що складений акт від 02.03.2020 № 64/28-10-54-13/14311169. Таким чином, позивачем під час перевірки не підтверджено документально реалізацію на адресу покупців металевих відходів за кодами УКТЗЕД 7204.49.90.00, 7902.00.00.00, 7204.41.10.00, тобто не підтверджено правомірність застосування звільнення від оподаткування відповідних операцій.

Таким чином, позивачем під час здійснення контрольного заходу на письмову вимогу контролюючого органу від 28.02.2020 року № 8972/10/28-10-54-13-14 щодо документального підтвердження правомірності застосування звільнення від оподаткування під час реалізації металевих відходів не надано документів щодо відповідності реалізованої продукції кодам УКТЗЕД, які передбачені Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15.

Разом з тим, позивачем вже до матеріалів справи в суді першої інстанції були долучені документи, якими нібито підтверджується наявність підстав для звільнення від оподаткування податком на додану вартість (відповідність металобрухту кодам УКТ ЗЕД), а саме: Розпорядження фінансового директора ПрАТ «КМЗ» Калашника В.М. за №7 від 09.04.2013 «Про ціни на металобрухт» та Розпорядження фінансового директора ПрАТ «КМЗ» Калашника В.М. за №6 від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів». Однак, як зазначено Верховним Судом в Постанові від 05.12.2024 у справі №440/3451/22 під час направлення справи на навий розгляд, позивачем не надано пояснень щодо природи виникнення документів, які не надавались відповідачу під час проведення перевірки та причин їх неподання до контрольного заходу.

Крім того, відповідач звертає увагу суду, що залучені позивачем до матеріалів справи в суді першої інстанції Розпорядження фінансового директора ПрАТ «КМЗ» Калашника В.М. за №7 від 09.04.2013 «Про ціни на металобрухт» та Розпорядження фінансового директора ПрАТ «КМЗ» Калашника В.М. за №6 від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів» не можуть бути належними та достатніми доказами у справі, які підтверджують відповідність реалізованого металобрухту встановленим кодам УКТЗЕД, які передбачені Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15.

Тому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Карлівський машинобудівний завод» в повному обсязі /а.с. 16-21; т.14/.

03.02.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подана відповідь на відзив, в якій він посилається на такі обставини.

Направляючи справу на новий розгляд колегія суддів Касаційного адміністративного суду зазначила, що при новому розгляду справи суду першої інстанції звернув увагу на необхідність з`ясування підстав ненадання платником податків документів до перевірки і застосування наслідків, передбачених пунктом 44.6 статті 44 ПК України, абзацу другого пункту 44.7 цієї статті.

Відповідно до наданих до перевірки видаткових накладних та податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, перевіркою встановлено, що впродовж перевіреного періоду ПрАТ «КМЗ» здійснювалися операції з постачання на користь ПП Інтерферум, ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Істіл Проект», ТОВ «Укрбрухт», ТОВ "Елеваторремкомплект", ТОВ «ВПБ», ПСП «Орач», громадянами для використання в особистих потребах відходів брухту чорних металів (металеві відходи чорного прокату, металеві відходи оцинковки, оцинкованого прокату, оцинкованої сталі та штріпса оцинкованого, стружка чорного металу) на загальну суму 3 177 080,20 грн, у т.ч. неплатникам (фізичним особам) на суму 1094439,00 грн, а саме: січень-грудень 2017 року на суму 886 121,80 грн, у т.ч. неплатникам на суму 295 066,00 грн; січень-грудень 2018 року на суму 1 908 925,20 грн, у т.ч. неплатникам на суму 789 069,00 грн; січень-вересень 2019 року на суму 382 033,20 грн, у т.ч. неплатникам на суму 10304,00 грн. У видаткових та податкових накладних ПрАТ «КМЗ» зазначені вид та коди УКТЗЕД реалізованих металевих відходів, а саме: 7204.49.90.00 - металеві відходи чорного прокату; 7902.00.00.00 - металеві відходи оцинкованого прокату; 7204.41.10.00-стружка чорного металу. Пункт 23 підрозділ 2 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлює, що «тимчасово до 1 січня 2022 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №15 «Про затвердження переліків відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість» затверджено переліки відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість, згідно з додатками 1 і Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №15 є Перелік відходів та брухту чорних металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість. Вказаний Перелік містить перелік кодів товару згідно з УКТЗЕД та відповідні їм найменування товару згідно з УКТЗЕД, зокрема, 7204 49 90 00 Відходи та брухт чорних металів; 7902 00 00 00 Відходи та брухт цинкові; 7204 41 10 00 Токарна стружка, обрізки, уламки, відходи фрезерного виробництва та ошурки з чорних металів. Відповідно до Акту перевірки Позивачем було продано металеві відходи оцинковки код УКТЗЕД 7902 00 00 00. Асортимент реалізованих позивачем металевих відходів, що відображений у видаткових та податкових накладних, які надавалися до перевірки, охоплюється номенклатурою товарів, передбачених Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №15. Тож дії позивача щодо включення до числа господарських операцій, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операцій з постачання брухту чорних металів за вищевказаними товарними позиціями згідно з УКТЗЕД, ніяким чином не суперечать ані п.23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, ані постанові Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №15.

Права та обов`язки податкового органу встановлені у ст. 20 та ст. 21 Податкового кодексу України та не містять повноважень щодо звуження визначеного Податковим кодексом України об`єкта оподаткування. Податковий кодекс України в даному випадку, є Законом та має вищу юридичну силу. Відповідно до принципу юридичної визначеності, саме держава, володіючи податковим суверенітетом, має право встановлювати норми, і платник податку в даному випадку не може нести відповідальність за нормативно-правовий вакуум, зокрема відсутність норми, яка конкретизує перелік документів, якими підтверджується відповідність відходів та брухту чорних і кольорових металів коду товару згідно УКТЗЕД.

Позивач вважає, що контролюючий орган під час перевірки помилково застосував приписи Закону «Про металобрухт», та фактично ототожнив господарську операцію із реалізації металобрухту, який утворився у позивача процесі виробництва, із підприємницькою діяльністю, пов`язаною із придбанням металобрухту в цілях заготівлі, переробки брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою.

Основною сировиною для виробництва позивачем готової продукції являється метал листовий або метал рулонний, під час використання якого у процесі виробництва утворюються відходи у вигляді брухту чорних металів. Позивач не придбавав металобрухт, останній утворився у нього під час його виробничої діяльності та здійснював операції із постачання металобрухту на митній території України для утилізації із застосуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

Під час перевірки контролюючий орган просив надати «документи про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам», без конкретизації питання, які саме документи має надати Позивач та в якому нормативному акті такий перелік наведений, про що свідчить лист Відповідача від 28.02.2020 року №8972/10/28-10-54-13-14.

Під час перевірки будь-яких зауважень з приводу оформлення документів первинного бухгалтерського обліку, які засвідчують факт постачання позивачем відходів брухту чорних металів на користь юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, висловлено не було.

Відтак, представник позивача вважає висновок відповідача про те, що Позивачем не підтверджено реалізацію на адресу покупців металевих відходів за кодами УКТЗЕД 7204.49.90.00, 7902.00.00.00, 7204.41.10.00, з посиланням на обставину ненадання позивачем документів на відповідність металобрухту встановленим стандартам і нормам, наявність яких є обов`язковою згідно частини першої статті 6 Закону «Про металобрухт», незаконним, оскільки відповідач помилково ототожнює операції позивача по реалізації відходів власного виробництва з операціями суб`єктів господарювання діяльність яких законодавчо врегульована приписами Закону «Про металобрухт».

Актом складеним головним державним ревізором-інспектором відділу планових та позапланових перевірок Т. Білецкою від 02.03.2020року № 64/28-10-54-13/14311169 було засвідчено ненадання актів обстеження, складених місцевою державною адміністрацією; документів про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам; документів, що стали підставою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання відходів чорних та кольорових металів.

Позивач зазначає, що інформація зазначена у Акті від 02.03.2020 року № 64/28-10-54-3/14311169 (та в акті перевірки) про те, що запитувані контролюючим органом документи не надано, за одночасних обставин не наведення у запиті, які конкретно документи, передбачені законодавством, мали бути надані позивачем, не є доказом свідомого порушення позивачем норм податкового законодавства та ухилення від розкриття інформації.

Законом «Про металобрухт» не передбачена вимога щодо отримання спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами акту обстеження місцевими державними адміністраціями на відповідність вимогам цього Закону. Окрім цього, як зазначалося вище, для застосування податкової пільги не є необхідною умовою наявність у підприємства постачальника статусу спеціалізованого або спеціалізованого металургійного переробного підприємства.

Окремо звертає увагу, що позивачем до заперечень ПрАТ «КМЗ» на Акт перевірки було додано: видаткова накладна № 65 від 26.02.2018; TTH № 1 вiд 26.02.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/32 від 16.02.2018; банківська виписка № KM-0001957 зa 07.03.2018; видаткова накладна № 120 від 13.04.2018; TTH № 2 вiд 13.04.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) №17/25/119 вiд 13.04.2018;б. Банківська виписка № KM-0002234 за 21.05.2018; видаткова накладна № 263 від 21.06.2018;ТTH № 3 вiд 21.06.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/170 від 22.06.2018; банківська виписка № KM-0002373 за 27.06.2018; видаткова накладна № 305 від 11.07.2018; TTH № 4 вiд 11.07.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/180 від 12.07.2018; банківська виписка № KM-0002420 за 13. 07.2018; видаткова накладна № 478 від 10.09.2018; TTH № 5 вiд 10.09.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/225 від 10.09.2018; банківська випискa № KM-0002698 за 28.09.2018; картка субконто: Контрагенти: ТОВ «Укрбрухт» за 01.01.2018-30.09.2018 ПpAT «KM3»; розпорядження № 6 директора фінансового ПАТ «KM3» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів»; таблиця відповідності відходів металів, що утворилася в процесі виробництва, введена в дію 01.01.2017, розпорядженням № 6 фінансового директopa ПАТ «КМЗ» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів мeталiв».

Первині документи, які були наданні податковому органу при перевірці, відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року, № 996-XIV та не містять будь-яких дефектів, та підтверджують реальність господарської операції з ТОВ «УКРБРУХТ».

Завод має технічну можливість здійснювати поставку металобрухту, що підтверджується наявністю у нього складських приміщень, кранів та відповідних дозволів, а саме: Дозвіл №401.16.53, виданий Управлінням Держпраці у Полтавській області 30.08.2016 строком дії до 30.08.2021; Дозвіл №560.17.53, виданий Управлінням Держпраці у Полтавській області 20.11.2017 стоком дії до 19.11.2022.

В підготовчому засідання представник позивача заявив клопотання про залишення відзиву на позов без розгляду з огляду на його подання відповідачем з порушенням строків встановлених ухвалою суду 06.01.2025.

З приводу заявленого представником позивача клопотання суд зазначає таке. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 встановлений відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення про цю ухвалу для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документами, що підтверджують факт надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Зазначена ухвала отримана відповідачем в електронному вигляді 07.01.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Відзив на позовну заяву поданий відповідачем до суду через систему «Електронний суд» 30.01.2025, тобто за межами встановленого судом п`ятнадцятиденного строку з дня отримання повідомлення про цю ухвалу. Доказів наявності поважних причин ненадання відзиву у встановлений судом строк представник відповідача суду не надав.

Відповідно до частини 5, 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин нормами статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені прямі та зрозумілі наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, а саме вирішення судом справи за наявними матеріалами, що є законодавчо унормованими порядком здійснення судочинства в адміністративних судах, наслідком поведінки відповідача та не потребує окремого вирішення за клопотанням позивача. Отже, за викладених обставин справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

17.02.2025 представником відповідача через систему «Електронний суд» надані суду заперечення на відповідь на відзив, в яких навів наступні обґрунтування.

Розглядаючи справу, Верховним Судом в Постанові від 05.12.2024 у справі №440/3451/22 прийнято до уваги доводи касаційної скарги, в якій відповідачем наголошено що перевіркою встановлене безпідставне застосування позивачем пільги відповідно до пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в результаті чого ПрАТ «КМЗ» занижено податкові зобов`язання за операціями з реалізації відходів та брухту у зв`язку з тим, що позивачем до перевірки не надавалися документи, які стали підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість, а саме документи щодо відповідності реалізованих товарів кодам УКТ ЗЕД.

Підставою для направлення справи №440/3451/22 Верховним Судом на новий розгляд до суду першої інстанції слугувало саме врахування судами попередніх інстанцій долучених первинних документів, якими підтверджується наявність підстав для звільнення від оподаткування податком на додану вартість (відповідність металобрухту кодам УКТ ЗЕД), які надані платником до суду, без з`ясування природи їх виникнення та причин неподання їх до контрольного заходу, що свідчить про передчасність висновків судів про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Так, згідно акту перевірки Позивач безпідставно та без наявності підтверджуючих документів скористався пільговою ставкою податку на додану вартість під час реалізації відходів та брухту чорних і кольорових металів, що передбачена пунктом 23 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Зазначаючи про відсутність норми права, яка визначає обов`язкову наявність документів у Позивача на підтвердження відповідності реалізованого металобрухту кодам УКТ ЗЕД, платник податків протиправно ігнорує свій обов`язок із підтвердження умов для права використання податкової пільги.

Але, як зазначалось Відповідачем відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності не підтверджених відповідними первинними документами.

Таким чином, на підтвердження правомірності формування даних податкового обліку Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які і є підставою для формування даних податкового та бухгалтерського обліку.

Позивач у відповіді на відзив безпідставно ототожнює поняття операцій з металобрухтом та поняття господарських операцій з реалізації металобрухту. Актом перевірки встановлено, що позивачем проведено саме операції з реалізації металобрухту щодо яких у відповідностиі до вимог ст. 6 Закон України від 05.05.1999 № 619-XIV «Про металобрухт», продавець повинен засвідчити його відповідним документом про відповідність металобрухту вимогам нормативно-правових актів та відповідність металобрухту кодам УКТ ЗЕД, що надає підстави для звільнення від оподаткування.

В той час, позивачем під час здійснення контрольного заходу на письмову вимогу контролюючого органу від 28.02.2020 року № 8972/10/28-10-54-13-14 щодо документального підтвердження правомірності застосування звільнення від оподаткування під час реалізації металевих відходів не надано документів щодо відповідності реалізованої продукції кодам УКТЗЕД, які передбачені Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15. Приписи статті 44 ПК України визначають обов`язок платника податків вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань, а також визначають наслідки недотримання вимог щодо наявності та надання до контролюючого органу під час перевірки первинних документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Верховним Судом в Постанові від 05.12.2024 у справі №440/3451/22 під час направлення нашої справи на навий розгляд проаналізовано вимоги пункту 44.6 статті 44 ПК України та зроблено наступний правовий висновок: «ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Єдине виключення при застосуванні правових наслідків ненадання платником податків на вимогу контролюючого органу зазначених документів становить їх відсутність внаслідок виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами. При цьому виїмка документів або інше вилучення документів правоохоронними органами має бути підтверджено доказами.»

В спірному акті перевірки відповідачем викладено обставини, на підставі яких контролюючим органом зроблено висновок про недостовірність інформації, що наведена ПрАТ «Карлівський машинобудівний завод» у регістрах

бухгалтерського обліку до фінансової звітності по взаємовідносинам з ТОВ «Укрбрухт». Про відсутність реального характеру відповідних операцій свідчать сукупність доводів податкового органу, що викладені в акті перевірки.

Звертає увагу суду, що актом перевірки не спростовувався факт утворення на ПрАТ «КМЗ» відходів виробництва, а також не спростовується наявність руху активів на підприємстві та зміну майнового стану. Актом перевірки встановлено нереальність проведених господарських операцій між позивачем та ТОВ «Укрбрухт» та спростовувався факт відвантаження таких відходів на адресу саме ТОВ «Укрбрухт». При цьому перевіркою встановлено збільшення активів підприємства за рахунок отримання грошових коштів від ТОВ «Укрбрухт» по операціям, реальність яких не підтверджується документами, що надані до перевірки.

За викладених обставин відповідач у запереченнях на відзив просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Карлівський машинобудівний завод» в повному обсязі /а.с. 56-61; т. 14/.

18.02.2025 Полтавським окружним адміністративним судом постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, якою закрите підготовче провадження у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, встановлений наступний порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів під час розгляду справи по суті: дослідження письмових доказів, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11 березня 2025 року в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду. В судових засіданнях 11.03.2025 року та 02.04.2025 на підставі частини 2 статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України судом оголошена перерва в зв`язку із необхідністю отримання додаткових доказів та перевірки доказами обставин у справі.

У вступному слові представник позивача просив суд задовольнити позов, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 14 квітня 2021 року № 7, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн, від 08 лютого 2022 року № 1, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 158 854,00 грн, від 02 квітня 2021 року № 1, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708,02 грн., з підстав та мотивів викладених в адміністративному позові та у відповіді на відзив, поданим 03.02.2025 представником позивача через систему «Електронний суд».

Представник відповідача у вступному слові просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на такі обставини.

Верховним Судом в Постанові від 05.12.2024 у справі №440/3451/22 проаналізовано вимоги пункту 44.6 статті 44 ПК України та зроблено правовий висновок, що ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Позивачем до перевірки не надавалися документи, які стали підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість, а саме документи щодо відповідності реалізованих товарів кодам УКТ ЗЕД. Згідно статті 4 Закон України «Про металобрухт» збирання, заготівля, переробка, реалізація промислового металобрухту фізичними особами забороняються. Обґрунтування своєї позиції стосовно реалізації металобрухту фізичним особам не викладена позивачем ні в позовній заяві, ні в відповіді на відзив. Згідно вказаного Закону України суб`єкт господарювання, який реалізує металобрухт, має засвідчити його відповідність встановленим стандартам, нормам і правилам. Причому оформлення документів, що засвідчують набуття права власності на металобрухт, та актів приймання металобрухту є обов`язковим. Власник металобрухту повинен зберігати ці документи щонайменше протягом одного року. Цього вимагає ч. 12 ст. 4 Закону № 619. В зв`язку з чим, відповідач звернувся листом від 28.02.2020 року до позивача стосовно надання до перевірки документів та інформації за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 року. Позивачем під час здійснення контрольного заходу на письмову вимогу контролюючого органу не надано документів щодо відповідності реалізованої продукції кодам УКТЗЕД, які передбачені Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15. Позивачем вже до матеріалів справи в суді першої інстанції були долучені документи, якими нібито підтверджується наявність підстав для звільнення від оподаткування податком на додану вартість (відповідність металобрухту кодам УКТ ЗЕД), а саме: Розпорядження фінансового директора ПрАТ «КМЗ» Калашника В.М. за №7 від 09.04.2013 «Про ціни на металобрухт» та Розпорядження фінансового директора ПрАТ «КМЗ» Калашника В.М. за №6 від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів». Залучені Позивачем до матеріалів справи в суді першої інстанції Розпорядження фінансового директора ПрАТ «КМЗ» Калашника В.М. за №7 від 09.04.2013 «Про ціни на металобрухт» та Розпорядження фінансового директора ПрАТ «КМЗ» ОСОБА_3 за № 6 від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів» не можуть бути належними та достатніми доказами у справі, які підтверджують відповідність реалізованого металобрухту встановленим кодам УКТЗЕД, які передбачені Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15. Також, актом перевірки зроблено висновок, що ПрАТ «КМЗ» не відповідає визначенню «спеціалізоване підприємство», а також всі покупці не відповідають визначенню «спеціалізоване підприємство», не відповідають вимогам Закону України «Про металобрухт», в зв`язку з тим, що не мають вагового, брухтопереробного та вантажопідйомного обладнання, транспортних засобів, не проходило атестацію, не мають жодних дозвільних документів. Актом перевірки зроблено висновок, що ПрАТ «КМЗ» не відповідає визначенню «спеціалізоване підприємство». Акти обстежень, складені місцевою державною адміністрацією, документи про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам до перевірки не надані, про що складений акт. Крім того, всі покупці не відповідають визначенню «спеціалізоване підприємство», не відповідають вимогам Закону України «Про металобрухт» - не мають вагового, брухтопереробного та вантажопідйомного обладнання, транспортних засобів, не проходило атестацію, не мають жодних дозвільних документів.

07.04.2025 судом на підставі статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 17.04.2025.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази надані сторонами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із відомостями Акту документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 10.03.2021 № 71/35-00-07-01-02/14311169 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Карлівський машинобудівний завод», » (далі Акт перевірки, Акт) в період з 04.02.2020 по 02.03.2021 на підставі направлень: виданих Офісом великих платників податків Державної податкової служби від 04.02.2020 № 15, № 16, № 17, від 17.02.2020 № 22, № 27; виданих Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків від 10.02.2021 № 25, № 26, від 01.03.2021 № 48/35-00-07-02-01, відповідно до плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок на 2020 рік, на підставі наказу Офісу великих платників податків ДПС від 14.01.202 № 29, посадовими особами контролюючого органу проведена документальна планова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства Карлівський машинобудівний завод» ().

ПрАТ «КМЗ» створене наказом Мінмашпрому України від 29.07.1994 № 1078 шляхом перетворення Державного підприємства «Карлівський машинобудівний завод» у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 № 210/93 «Про корпоратизацію державних підприємств» та зареєстроване рішенням Карлівської районної ради народних депутатів від 29.08.1994 № 38. Загальними черговими зборами акціонерів ВАТ «Карлівський машинобудівний завод» прийнято рішення, що оформлене протоколом від 20.04.2011 №1, про зміну типу Відкритого акціонерного товариства «Карлівський машинобудівний завод» на Публічне акціонерне товариство «Карлівський машинобудівний завод», у зв`язку з чим Карлівською районною державною адміністрацією Полтавської області внесено зміни до витягу про державну реєстрацію 13.05.2011 номер запису 1 565 105 0013 000008. Відповідно до Реєстру власників іменних цінних паперів ПАТ «КМЗ», складеного станом на 19.06.2019 депозитарієм ПАТ «Національний депозитарій України», єдиним акціонером ПАТ «КМЗ» є Dragon Capital Investments Limited (Драгон Капітал Інвестментс Лімітед), що є власником 7039082 штук простих іменних акцій загальною номінальною вартістю 1759770,50 грн, що становить 100 % статутного капіталу ПАТ «КМЗ». Рішенням акціонера ПАТ «КМЗ» від 19.06.2019 №01-06/2019 затверджено зміну типу Товариства з публічного на приватне та зміну найменування Товариства з Публічне акціонерне товариство «Карлівський машинобудівний завод» на Приватне акціонерне товариство «Карлівський машинобудівний завод», державну реєстрацію змін про що здійснено 22.08.2019.

ПрАТ «КМЗ» на дату підписання Акта перебуває на обліку в ГУДПС у Полтавській області (Карлівський район) як основним місцем обліку з 05.01.2021. У періоді, який перевірявся, був платником, зокрема, податку на прибуток, податку на додану вартість відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 02.06.2011 № 100338389, виданого Карлівської МДПІ Полтавської області.

Наведені вище дані, що викладені в Акті перевірки, представниками сторін під час розгляду справи не заперечувались та не спростовувались. Будь-яких зауважень з приводу призначення та проведення податкової перевірки позов не містить, а тому перевірку обставин з цього приводу суд не здійснює.

Результати перевірки знайшли своє відображення у висновках Акту перевірки викладених у його Розділі IV /а.с. 4-250; т.2, а.с. 1-48; т.3/.

Згідно із Висновком Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення ПРАТ «КМЗ», серед іншого:

1. ст. 22, ст. 23, пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, п. 5 П(С)БО № 15 «Дохід», п. 5, п. 8 П(С)БО 9 «Запаси», п. 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», п. 4, п. 6, п. 7, п. 25 П(С)БО 8 «Нематеріальні активи», п. 18 П(С)БО 16 «Витрати», у результаті чого:

занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 691 931,00 грн, в т.ч. за:

- півріччя 2017 року на суму 4386 грн.;

- три квартали 2017 року на суму 21 334 грн.

- 2017 рік на суму 41 163 грн.

- півріччя 2018 року на суму 94338 грн.;

- три квартали 2018 року на суму 150668 грн.

- 2018 рік на суму 650768 грн.

завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування в періоді, що перевірявся, за:

- 1 квартал 2017 року у сумі 24368 грн.;

- 1 квартал 2018 року у сумі 244005 грн.;

- 1 квартал 2019 року у сумі 34593 грн.;

- півріччя 2019 року у сумі 388051 грн.;

- три квартали 2019 року у сумі 748653 грн.

2. п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1233436,00 грн., в т.ч. за:

- січень 2017 року на суму 2366 грн.;

- лютий 2017 року на суму 9151 грн.;

- березень 2017 року на суму 29665 грн.;

- квітень 2017 року на суму 6716 грн.;

- травень 2017 року на суму 5350 грн.;

- червень 2017 року на суму 40975 грн.;

- серпень 2017 року на суму 48830 грн.;

- вересень 2017 року на суму 55572 грн.;

- грудень 2017 року на суму 98711 грн.;

- січень 2018 року на суму 100736 грн.;

- березень 2018 року на суму 144195 грн.;

- травень 2018 року на суму108571 грн.;

- вересень 2018 року на суму 292036 грн.;

- листопад 2018 року на суму 58789 грн.;

- грудень 2018 року на суму 69617 грн.;

- лютий 2019 року на суму 38158 грн.;

- березень 2019 року на суму 2107 грн.;

- квітень 2019 року на суму 25352 грн.;

- травень 2019 року на суму 36080 грн.;

- вересень 2019 року на суму 60456 грн.

3. п. 201.1. ст. 201, п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення порядку виписки та реєстрації податкових накладних;

4. п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів при здійсненні податкового контролю.

Не погодившись з висновками Акту перевірки ПрАТ «КМЗ» звернулось до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків із запереченнями до акту перевірки, датованими 26.03.2021 № 651 /а.с. 152-158; т. 3/.

09.04.2021 Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків надало ПрАТ «КМЗ» висновок № 1338/6/35-00-07-01 «Про розгляд заперечень від 26.03.2021 № 651 (вх. № 1181/6 від 29.03.2021)» /а.с. 159-171; т. 3/, яким заперечення ПрАТ «КМЗ» від 26.03.2021 № 651 (вх. від 29.03.2021 № 1181/6) на акт перевірки від 10.03.2021 № 71/35-00-07-01-02/14311169 залишені без задоволення та висновки акту перевірки викладені, серед іншого, в наступній редакції:

Перевіркою встановлені порушення ПрАТ «КМЗ»:

1. ст. 22, ст. 23, пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, п. 5 П(С)БО № 15 «Дохід», п. 5, п. 8 П(С)БО 9 «Запаси», п. 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», п. 4, п. 6, п. 7, п. 25 П(С)БО 8 «Нематеріальні активи», п. 18 П(С)БО 16 «Витрати», у результаті чого:

- занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 691 931,00 грн.

- завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування в періоді, що перевірявся, на суму 748653 грн.

2. п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1233436,00 грн.

3. п. 201.1. ст. 201, п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення порядку виписки та реєстрації податкових накладних;

4. п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів при здійсненні податкового контролю.

В подальшому на підставі висновків перевірки Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, зокрема, були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- Форми «ПН» від 02.04.2021 № 1, яким застосовано штраф у розмірі 50% в сумі 317708,02 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 635416,04 грн. /а.с. 172-173; т. 3/;

- Форми «П» від 14.04.2021 № 7, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток по періодах: 1 квартал 2017 на 24 368,00 грн., 2 квартал 2018 на 244 005,00 грн., 1 квартал 2019 на 34593,00 грн., півріччя 2019 на 388 051,00 грн., три квартали 2019 року на 748 653,00 грн. /а.с. 181-182; т.3/;

- від 14.04.2021 № 7, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на 885671,68 грн, у т.ч. 691931,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 193740,68 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) /а.с. 184-185; т.3/;

- Форми «Р» від 14.04.2022 № 7, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1 850 154,00 грн, у т.ч. 1 233 436,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 616 718,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) /а.с. 188-189; т.3/;

Рішенням ДПС України від 03.02.2022 № 2136/6/99-00-06-01-02-06 залишено без задоволення скаргу платника на податкове повідомлення-рішення від 02.04.2021 №1 / а.с. 177-179, а.с. 230-232; т.3/.

За результатами розгляду скарги ПрАТ «КМЗ» на податкові повідомлення-рішення від 14.04.2021 № 7, № 7, № 7 рішенням ДПС України від 04.02.2022 № 2236/6/99-00-06-01-02-06 залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 14.04.2021 № 7, № 7, а податкове повідомлення-рішення від 14.04.2021 № 7 скасоване у частині застосованих штрафних санкцій, які перевищують розмір визначений п. 123.2 ст. 123 ПКУ, а в іншій частині зазначене ППР залишено без змін /а.с. 193-211, 215-228; т.3/.

За наслідками Рішенням ДПС України від 03.02.2022 № 2136/6/99-00-06-01-02-06 Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 08.02.2022 було винесено нове податкове повідомлення-рішення № 1, яким ПрАТ «КМЗ» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1 541 795,00 грн., у т.ч. 1233436,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 308 359,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) /а.с. 234-235; т.3/.

Не погодившись із правомірністю висновків перевірки та сформованими Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі цих висновків податковими повідомленнями-рішеннями від 02.04.2021 № 1, від 14.04.2021 № 7, від 14.04.2021 № 7, від 14.04.2022 № 7, від 08.02.2022 № 1, позивач через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати їх протиправними та скасувати.

Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 21 грудня 2022 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував у повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 02 квітня 2021 року № 1, від 14 квітня 2021 року № 7, № 7. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2022 року № 1 в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 1 107 761,00 грн, з яких за податковим зобов`язанням 886 209,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 221 552,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 20 червня 2023 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернуся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Верховний Суд постановою від 05 грудня 2024 року касаційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнив частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року скасував в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 квітня 2021 року № 7, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн, від 08 лютого 2022 року № 1, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 158 854,00 грн, від 02 квітня 2021 року № 1, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708,02 грн, а справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року залишив без змін.

Скасовуючи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 квітня 2021 року № 7, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн., від 08 лютого 2022 року № 1, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 158 854,00 грн., від 02 квітня 2021 року № 1, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708,02 грн., Верховний Суд навів наступні висновки та мотиви.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином, ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Єдине виключення при застосуванні правових наслідків ненадання платником податків на вимогу контролюючого органу зазначених документів становить їх відсутність внаслідок виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами. При цьому виїмка документів або інше вилучення документів правоохоронними органами має бути підтверджено доказами.

За змістом частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій були долучені первинні документи, якими підтверджується наявність підстав для звільнення від оподаткування податком на додану вартість (відповідність металобрухту кодам УКТ ЗЕД), надані платником до суду, без з`ясування природи їх виникнення та причин неподання їх до контрольного заходу, що свідчить про передчасність висновків судів про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

За таких обставин є передчасними висновки судових інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 квітня 2021 року № 7, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн, від 08 лютого 2022 року № 1, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 158 854,00 грн, від 02 квітня 2021 року № 1, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708,02 грн.

Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність розглядуваної частини позовних вимог із відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

За приписами частини 5 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14 квітня 2021 року № 7, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн, від 08 лютого 2022 року № 1, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 158 854,00 грн, від 02 квітня 2021 року № 1, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708,02 грн., суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункту 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 22.1. статті 22 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання (пункт 23.1. статті 23 ПК України).

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 131 статті 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно пункту 135.1. статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За нормою пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Пунктом 187.1. статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг встановлений пунктом 188.1. статті 188 ПК України, за нормою якого база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Відповідно до приписів 1 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Аналіз вказаних норм свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.02.2013 № 73 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 р. за № 336/22868) фінансова звітність повинна бути достовірною (правдивою). Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною (правдивою), якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності.

Пунктом 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.11.99 № 290 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за № 860/4153) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 р. за № 168/704).

За пунктом 1.2. глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції; регістри бухгалтерського обліку (облікові регістри) - це носії інформації, складені у паперовій або в електронній формі, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. Регістри бухгалтерського обліку (облікові регістри) можуть бути у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи) (пункт 2.1. глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів (пункт 120-1.1. статті 120 ПК України).

Пунктом 200.1. статті 200 ПК України передбачений порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, згідно якого сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4. статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При наданні правової оцінки податковим повідомленням-рішенням відповідача від 08 лютого 2022 року № 1, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 158 854,00 грн., та від 02 квітня 2021 року № 1, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708,02 грн., суд виходить з наступного та приходить до таких висновків.

Згідно податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2022 року № 1 винесеного Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акта від 10.03.2021 № 71/35-00-07-01-02/14311169 та рішення ДПС України від 04.02.2022 № 2236/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги (вх. № 185/8 від 04.02.2022) встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість /а.с. 234-235; т. 3/.

В додаткових поясненнях, які 27.03.2025 подані до суду через систему «Електронний суд», представник відповідача щодо податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2022 року № 1, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635414,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 158 854,00 грн., зазначив, що згідно висновків акту перевірки та розрахунку донарахованих сум згідно вказаного податкового повідомлення-рішення (міститься в матеріалах справи) перевіркою встановлено безпідставне застосування позивачем пільги відповідно до пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в результаті чого ПрАТ «КМЗ» занижено податкові зобов`язання з ПДВ за операціями з реалізації відходів та брухту у зв`язку з тим, що позивачем до перевірки не надавалися документи, які стали підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість, а саме документи щодо відповідності реалізованих товарів кодам УКТ ЗЕД /а.с. 122-124; т. 14/.

Згідно податкового повідомлення-рішення від 02 квітня 2021 року № 1 винесеного Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акта від 10.03.2021 № 71/35-00-07-01-02/14311169 встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 635416,04 грн. у зв`язку з чим попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України, застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 317708,02 грн. за платежем податок на додану вартість /а.с. 172-173; т.3/.

В додаткових поясненнях, які 27.03.2025 подані до суду через систему «Електронний суд», представник відповідача щодо податкового повідомлення-рішення від 02 квітня 2021 року № 1, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708,02 грн., зазначив, що згідно вказаного податкового повідомлення-рішення до позивача застосовано штрафні санкції відповідно до п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України в розмірі 50% від суми ПДВ в зв`язку з відсутністю реєстрації податкових накладних по операціях з реалізації відходів та брухту, щодо яких відсутні первинні документи, що дозволяють застосовувати звільнення від оподаткування /а.с. 172-173; т.3/.

Як свідчить зміст Акту перевірки, висновок про порушення ПрАТ «КМЗ» п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187 ПК України податковий орган пов`язує з обставинами недотримання або невідповідності позивача та його контрагентів, причетних до операцій з постачання металевих відходів чорних та кольорових металів, які утворилися в процесі виробництва позивача, вимогам Закону України «Про металобрухт», внаслідок чого на позивача не поширюється податкова пільга, передбачена п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, а також з обставинами відсутності документів щодо відповідності реалізованих ТМЦ кодам УКТЗЕД, документів щодо відповідності металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам.

Так, відповідно до п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України у редакції згідно із Законом №2628-VIII від 23.11.2018, тимчасово до 1 січня 2027 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У попередній редакції, згідно із Законом №71-VIII від 28.12.2014, це й же пункт 23 передбачав пільгу аналогічного змісту, яка відрізнялася лише терміном її дії, встановленим до 1 січня 2019 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №15 «Про затвердження переліків відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість» затверджено переліки відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість, згідно з додатками 1 і 2.

Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №15 є Перелік відходів та брухту чорних металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість. Вказаний Перелік містить перелік кодів товару згідно з УКТЗЕД та відповідні їм найменування товару згідно з УКТЗЕД, зокрема, 7204 49 90 00 Відходи та брухт чорних металів; 7204 41 10 00 Токарна стружка, обрізки, уламки, відходи фрезерного виробництва та ошурки з чорних металів. відходів та брухту

Додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №15 є Перелік кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість. Вказаний Перелік містить перелік кодів товару згідно з УКТЗЕД та відповідні їм найменування товару згідно з УКТЗЕД, зокрема, 7902 00 00 00 Відходи та брухт цинкові.

Стосовно висновків перевірки та пояснень представників позивача та відповідача наданих під час розгляду справи стосовно безпідставності застосування позивачем податкової пільги щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання відходів та брухту чорних та кольорових металів, передбаченої п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, на користь юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, суд послідовно зазначає наступне.

Згідно обставин викладених податковим органом в Акті перевірки, листом від 28.02.2020 року № 8972/10/28-10-54-13-14 Харківське управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби звернулось до ПрАТ «Карлівський машинобудівний завод» стосовно надання до перевірки, серед іншого, наступних документів та інформації за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 року: акти обстежень, складені місцевою державною адміністрацією; документи про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам; бухгалтерський облік операції з металобрухтом; документи, що стали підставою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання відходів чорних та кольорових металів; первинні документи бухгалтерського обліку щодо реалізації металевих відходів неплатникам.

Далі, контролюючий орган в Акті перевірки зазначив, що у термін, вказаний в листі до 17 години 02.03.2020 року вищенаведені документи та регістри бухгалтерського обліку до перевірки не були надані.

За змістом Акту перевірки фахівцями Харківського управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби складено Акт від 02.03.2020 № 64/28-10-54-13/14311169 про ненадання інформації та документів бухгалтерського обліку для здійснення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Карлівський машинобудівний завод» /а.с. 12; т.2/.

Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, відповідач, серед інших аргументів, вказує на необхідність застосування наслідків ненадання позивачем до перевірки документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності щодо реалізації металобрухту, оскільки документи були надані суду, а не під час перевірки.

Надаючи оцінку твердженням податкового органу щодо застосування наслідків ненадання позивачем до перевірки документів, суд, з урахуванням обставин справи та поданих сторонами доказів, приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином, ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Єдине виключення при застосуванні правових наслідків ненадання платником податків на вимогу контролюючого органу зазначених документів становить їх відсутність внаслідок виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами. При цьому виїмка документів або інше вилучення документів правоохоронними органами має бути підтверджено доказами.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи) (абзац перший пункту 44.7 статті 44 ПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (абзац другий пункту 44.7 статті 44 із змінами, внесеними згідно з Законами № 5083-VI від 05.07.2012, № 657-VII від 24.10.2013; в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016; із змінами, внесеними згідно з Законом № 2628-VIII від 23.11.2018).

Перевірка ПрАТ «КМЗ», за наслідками якої контролюючим органом 10.03.2021 складений Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Карлівський машинобудівний завод», », проводилась з 04.02.2020 по 20.03.2021 /а.с. 7; т.2/.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX, який набрав чинності 23.05.2020 (опублікований в офіційному виданні «Голос України» від 22.05.2020 № 84), внесені зміни пунктів 44.6, 44.7 статті 44 ПК України.

Згідно абзаців 1, 3 пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 466-IX від 16 січня 2020 року, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім, серед іншого: змін до пунктів 44.6, 44.7 статті 44, пунктів 86.7, 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 січня 2021 року.

За змістом норм пунктів 44.6 та 44.7 статті 44 ПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 466-IX від 16.01.2020 року, і які набрали чинності з 1 січня 2021 року та діяли на момент складання Акту перевірки (10.03.2021), відносини платника податків з контролюючим органом щодо надання документів на підтвердження показників, відображених таким платником податків у податковій звітності, набули такого правового регулювання.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (абзац перший пункту 44.6 статті 44 ПК України).

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абзац другий пункту 44.6 статті 44 ПК України).

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи) (абзац перший пункту 44.7. статті 44 ПК України).

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу (абзац третій пункту 44.7 статті 44 ПК України).

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків (абзац четвертий пункту 44.7. статті 44 ПК України).

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки (пункт 86.7. статті 86 ПК України).

Зміст наведених вище норм ПК України свідчить про сталість позиції законодавця при здійсненні нормативного регулювання відносини платника податків з контролюючим органом щодо надання документів на підтвердження показників, відображених таким платником податків у податковій звітності, зокрема, встановлення обов`язку контролюючого органу врахувати документи під час розгляду ним питання про прийняття рішення, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що 26.03.2021 за № 651 позивачем надані контролюючому органу заперечення до акту перевірки від 10.03.2021 № 71/35-00-07-01-02/14311169, до яких додані наступні документи: видаткова накладна № 65 від 26.02.2018; TTH № 1 від 26.02.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/32 від 16.02.2018; банківська виписка № KM-0001957 за 07.03.2018; видаткова накладна № 120 від 13.04.2018; TTH № 2 від 13.04.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) №17/25/119 від 13.04.2018; банківська виписка № KM-0002234 за 21.05.2018; видаткова накладна № 263 від 21.06.2018; ТTH № 3 від 21.06.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/170 від 22.06.2018; банківська виписка № KM-0002373 за 27.06.2018; видаткова накладна № 305 від 11.07.2018; TTH № 4 від 11.07.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/180 від 12.07.2018; банківська виписка № KM-0002420 за 13.07.2018; видаткова накладна № 478 від 10.09.2018; TTH № 5 від 10.09.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/225 від 10.09.2018; банківська виписка № KM-0002698 за 28.09.2018; картка субконто: Контрагенти: ТОВ «Укрбрухт» за 01.01.2018-30.09.2018 ПpAT «KM3»; розпорядження № 6 директора фінансового ПАТ «KM3» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів»; таблиця відповідності відходів металів, що утворилася в процесі виробництва, введена в дію 01.01.2017, розпорядженням № 6 фінансового директора ПАТ «КМЗ» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів»; копія листа Державного бюро розслідувань від 30.07.2020; специфікація № 1 від 23.02.2018; специфікація № 2 від 10.04.2018; специфікація № 3 від 19.06.2018; специфікація № 4 від 05.07.2018; специфікація № 5 від 05.09.2018 /а.с. 152-158; т. 3/.

Надані ПрАТ «КМЗ» до податкового органу разом із запереченнями на Акт перевірки документи на підтвердження показників, відображених у податковій звітності, повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно із висновком контролюючого органу від 09.04.2021 № 1338/6/35-00-07-01, за наслідками розгляду заперечень від 26.03.2021 № 651 (вх. № 1181/6 від 29.03.2021), заперечення ПрАТ «КМЗ» від 26.03.2021 № 651 (вх. № 1181/6 від 29.03.2021) залишені без задоволення /а.с. 159-171; т. 3/.

При цьому податковий орган за наслідками розгляду заперечень позивача, про що свідчать висновки контролюючого органу від 09.04.2021 № 1338/6/35-00-07-01 «Про розгляд заперечень від 26.03.2021 № 651 (вх. № 1181/6 від 29.03.2021)» констатував, що «платником до заперечень надані чинно завірені копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, специфікацій, актів приймання металобрухту, витяги з журналу ввозу/вивозу ТМЦ, розпорядження № 6 фінансового директора ПрАТ «КМЗ» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів» з додатком (таблиця), листа Державного бюро розслідування від 30.07.2020 № М-18070/02-2020 вих.».

За викладених обставин відсутні підстави прирівнювати відповідно до норм пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності документи надані ПрАТ «КМЗ» відповідачу після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом разом із запереченнями на Акт перевірки від 26.03.2021 № 651 на підтвердження показників, відображених таким платником податків у податковій звітності, не наданих під час перевірки та наданих до суду. Отже суд не може обмежити предмет дослідження у цій справі відхиливши зазначені документи у якості доказів на підтвердження заперечень позивача щодо висновків податкового органу.

У вказаних правовідносинах норми податкового законодавства не обмежують період подання платником податків необхідних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки платник податків може довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучити до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого балансу.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 420/2808/20, від 19.10.2022 у справі № 160/8762/21.

Як свідчить Акт перевірки перевіркою встановлено, що протягом перевіряємого періоду ПрАТ «КМЗ» здійснювало реалізацію металевих відходів та стружки, які утворились в процесі виробництва та обліковуються підприємством на рахунку 231 «Основне виробництво» в розрізі цехів (дільниць) /а.с. 136-150; т. 2/.

Відповідно до наданих до перевірки видаткових накладних та податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, перевіркою встановлено, що впродовж перевіреного періоду ПрАТ «КМЗ» здійснювалися операції з постачання на користь ПП Інтерферум, ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Істіл Проект», ТОВ «Укрбрухт», ТОВ "Елеваторремкомплект", ТОВ «ВПБ», ПСП «Орач», громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_21 , ОСОБА_32 , ОСОБА_6 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_17 , ОСОБА_35 відходів брухту чорних металів (металеві відходи чорного прокату, металеві відходи оцинковки, оцинкованого прокату, оцинкованої сталі та штріпса оцинкованого, стружка чорного металу) на загальну суму 3 177 080,20 грн, у т.ч. неплатникам (фізичним особам) на суму 1094439,00 грн, а саме: січень-грудень 2017 року на суму 886 121,80 грн., у т.ч. неплатникам на суму 295 066,00 грн.; січень-грудень 2018 року на суму 1 908 925,20 грн., у т.ч. неплатникам на суму 789 069,00 грн.; січень-вересень 2019 року на суму 382 033,20 грн., у т.ч. неплатникам на суму 10 304,00 грн. /а.с. 136-142, 154; т.2/.

В видаткових та податкових накладних ПрАТ «КМЗ» зазначені вид та коди УКТЗЕД реалізованих металевих відходів, а саме:

- 7204.49.90.00 металеві відходи чорного прокату;

- 7902.00.00.00 металеві відходи оцинкованого прокату;

- 7204.41.10.00 стружка чорного металу /а.с. 136; т.2/.

В наданих суду поясненнях, викладених в клопотанні про залучення розрахунку донарахованих сум ПДВ та прибутку від 27.03.2025, а так само у вступному слові, представник відповідача звертав увагу суду, що актом перевірки не спростовувався факт утворення на ПрАТ «КМЗ» відходів виробництва, а також не спростовується наявність руху активів на підприємстві та зміну майнового стану /а.с.123; т.2/.

В Акті перевірки податковий орган зазначає, що головне правило здійснення таких операцій (операцій з металобрухтом) закріплено у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про металобрухт» - операції з металобрухтом можуть здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами /а.с 143; т. 2/.

Покупці не відповідають визначенню «спеціалізоване підприємство», не відповідають вимогам Закону України «Про металобрухт» - не мають вагового, брухтопереробного та вантажопідйомного обладнання, транспортних засобів, не проходило атестацію, не мають жодних дозвільних документів. Крім того, збирання, заготівля, переробка, реалізація промислового металобрухту фізичними особами забороняються (ст. 4 Закону № 619) /а.с. 148; т. 2/.

Відповідно до вимог Закону № 619 суб`єкти господарювання, які здійснюють реалізацію металобрухту: повинні засвідчувати його відповідним документом про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам (ст. 6); вести бухгалтерський та оперативний облік операцій з металобрухтом, а також статистичну звітність згідно із законодавством (ст. 11).

Крім того, ПрАТ «КМЗ» не надано до перевірки жодного документу щодо відповідності металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам /а.с. 148; т.2/.

Акти обстежень, складені місцевою державною адміністрацією, документи про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам, документи, що стали підставою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання відходів чорних та кольорових металів, документи щодо відповідності реалізованих ТМЦ кодам УКТЗЕД до перевірки не надані, про що складений акт від 02.03.202 № 64/28-10-54-13/14311169 /а.с. 149; т. 2/.

Таким чином, виснує контролюючий орган, в порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу ПрАТ «КМЗ» знижено податкові зобов`язання по операціях з реалізації відходів та брухту на загальну суму 635 414 грн. /а.с 149-150; т.2/.

Крім того, виписані ПрАТ «КМЗ» податкові накладні із застосуванням звільнення вищенаведених операцій є безпідставними /а.с. 151; т.2/.

При наданні оцінки твердженням відповідача суд виходить з такого.

Закон України «Про металобрухт» від 5 травня 1999 року № 619-XIV (далі Закон України від 5 травня 1999 року № 619-XIV, зараз і надалі в редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин), регулює відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, який є найважливішою стратегічною та енергозберігаючою сировиною для металургійного виробництва, і спрямований на захист інтересів підприємств вітчизняної металургійної галузі та забезпечення екологічної безпеки довкілля при утворенні, збиранні та використанні металобрухту.

Відповідно визначення викладеного в абзаці четвертому статті 1 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV, операції з металобрухтом - заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.

З цього приводу суд зазначає, що ПрАТ «КМЗ» у разі отримання металобрухту у процесі виробництва не здійснює вищезгаданих операцій.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами.

Спеціалізовані підприємства (суб`єкти господарювання всіх форм власності) - такі, які здійснюють операції з металобрухтом, мають у власності або закріплене за підприємствами на праві господарського відання вагове, брухтопереробне та вантажопідйомне обладнання, забезпечують згідно із законодавством пожежну, вибухову, екологічну і радіаційну безпеку (абзац 12 статті 1 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV).

Представник позивача в поясненнях наданих суду у вступному слові, не заперечував та не спростовував з посиланням на належні та допустимі докази тієї обставини, що ПрАТ «КМЗ» не є спеціалізованим підприємством, яке здійснює операції з металобрухтом.

За приписами частини 11, 12 статті 4 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV приймання промислового брухту від юридичних осіб оформлюється актом приймання із зазначенням найменування юридичної особи, кількості та джерел походження металобрухту. В акті робиться відмітка про вибухову безпеку, а в разі потреби - про дезактивацію і очищення металобрухту від шкідливих речовин та зазначається рівень дози випромінювання. Порядок приймання, зберігання і методи випробувань металобрухту чорних та кольорових металів встановлюються відповідно до стандартів.

Оформлення документів, що засвідчують набуття права власності на металобрухт, та актів приймання металобрухту є обов`язковим. Ці документи повинні знаходитися у власника металобрухту та зберігатися протягом одного року.

За визначенням наведеним у статті 1 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV власник металобрухту - юридична або фізична особа, яка володіє, користується і розпоряджається належним їй металобрухтом у межах, визначених законом.

Згідно абзацу дев`ятого статті 1 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV, купівля та/або реалізація металобрухту - діяльність, пов`язана із передачею права власності на металобрухт іншому власнику в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов`язань.

Отже наведені визначення свідчать, що передача права власності на металобрухт можлива за правочинами щодо його купівлі та/або реалізації в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов`язань. При цьому новим (іншим) власником стає особа, яка набула право на металобрухт внаслідок вчинення відповідного правочину.

Таким чином у разі реалізації промислового брухту таким власником стає особа, яка набула право на металобрухт, у якого згідно частини 12 статті 4 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV повинні знаходитися, як у власника металобрухту документи, що засвідчують набуття права власності на металобрухт, акти приймання металобрухту.

При цьому норма наведеної вище статті 4 Закону від 5 травня 1999 року № 619-XIV (частини 11, 12) не містить обов`язкової вимоги про зазначення в такому акті приймання коду УКТ ЗЕД металевих відходів. А отже акт приймання металобрухту не може вважатись належною підставою визначення коду УКТ ЗЕД для застосування пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України у редакції згідно із Законом №2628-VIII від 23.11.2018, згідно якого тимчасово до 1 січня 2027 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Отже відсутність актів приймання металобрухту, які не містять коду УКТ ЗЕД металевих відходів, за наявності інших документів первинного бухгалтерського обліку, які засвідчують факт постачання позивачем відходів брухту чорних та кольорових металів на користь юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, не може слугувати єдиною підставою для висновку про відсутність у суб`єкта господарювання права скористатись податковою пільгою щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання відходів та брухту чорних та кольорових металів, передбаченої п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV суб`єкти господарювання, які здійснюють реалізацію металобрухту, повинні засвідчувати його відповідним документом про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам.

Згідно частини 1, пункту 1 частини 2 статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

З огляду на викладений зміст наведених норм Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV та Господарського кодексу України, ПрАТ «КМЗ», як суб`єкту господарювання, який не є спеціалізованим підприємством в розумінні Закону України «Про металобрухт», не заборонено здійснювати господарську компетенцію, зокрема, шляхом реалізації металобрухту, що утворився в процесі його діяльності.

Суд також зазначає, що ненадання позивачем до перевірки деяких документів, зокрема документу щодо відповідності металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам, не може бути підставою для висновку про зниження податкових зобов`язань по операціях з реалізації відходів та брухту та не є доказом наявності складу податкового правопорушення, оскільки сертифікати якості чи походження товарів на товар не належать до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік, такі документи не містять відомостей про господарську операцію.

Так, Верховний Суд в Постанові від 05 лютого 2019 року у справі №813/123/16 (адміністративне провадження №К/9901/24916/18) зазначив: «Щодо посилань відповідача на відсутність сертифікатів відповідності (якості), слід зазначити, що сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містить відомостей про господарську операцію, ненадання позивачем у спірних правовідносинах сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення».

Відповідно до статті 11 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV суб`єкти господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом ведуть бухгалтерський та оперативний облік операцій з металобрухтом, а також статистичну звітність згідно із законодавством.

28.02.2020 за № 8972/10/28-10-54-13-14 контролюючим органом з метою якісного відображення показників фінансово-господарської діяльності ПрАТ «Карлівський машинобудівний завод» в матеріалах документальної планової перевірки, на підставі п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України спрямований генеральному директору ПрАТ «КМЗ» запит «Про надання документів», в якому відповідач просив надати, серед іншого, документи та інформацію щодо проведення операцій з реалізації металевих відходів та стружки чорного металу, зокрема: акти обстежень, складені місцевою державною адміністрацією; документи про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам; бухгалтерський облік операцій з металобрухтом; документи, що стали підставою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання відходів чорних та кольорових металів; первинні документи бухгалтерського обліку щодо реалізації металевих відходів неплатникам /а.с. 31-32; т. 14/.

02.03.2020 посадовими особами податкового органу складений Акт № 64/28-10-54-13/14311169 «Про ненадання інформації та документів бухгалтерського обліку для здійснення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Карлівський машинобудівний завод» () за період з 01.01.2017 по 30.09.2019» та Акт № 65/28-10-54-13/14311169 «Про відмову від підписання та отримання акту про ненадання інформації та документів бухгалтерського обліку для здійснення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Карлівський машинобудівний завод» () за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 посадовими особами підприємства» /а.с. 26-28; т. 14/.

При цьому актом № 64/28-10-54-13/14311169 від 02.03.2020 стосовно запитуваних документів та інформації щодо проведення операцій з реалізації металевих відходів та стружки чорного металу, констатовано не надання до перевірки: актів обстежень, складених місцевою державною адміністрацією; документів про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам; документів, що стали підставою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання відходів чорних та кольорових металів.

Отже викладений зміст акту про ненадання інформації та документів № 64/28-10-54-13/14311169 від 02.03.2020 надає підстав для висновку, що запитувані 28.02.2020 за № 8972/10/28-10-54-13-14: бухгалтерський облік операцій з металобрухтом, первинні документи бухгалтерського обліку щодо реалізації металевих відходів неплатникам, були надані позивачем до перевірки.

При цьому, згідно Акту перевірки, перевіркою встановлено, що «протягом перевіряємого періоду ПрАТ «КМЗ» здійснювало реалізацію металевих відходів та стружки, які утворились в процесі виробництва та обліковуються підприємством на рахунку 231 «Основне виробництво» в розрізі цехів (дільниць)» /а.с. 136; т. 2/. «Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 на загальну суму 185333178 грн. на підставі таких документів: зовнішньоекономічні контракти, видаткові накладні, рахунки-фактури, МД, інвойси, СМР, специфікації, податкові накладні, оборотно-сальдові відомості по рахунках: 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», 701 «Доход від реалізації готової продукції» та інші встановлено заниження задекларованих суб`єктом господарювання у рядку 1.1. Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України» показників за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 на загальну суму 635 414 грн….».

Відповідно до абзацу 16 статті 1 Закону України «Про металобрухт» в редакції, чинній на момент здійснення спірних операцій, промисловий металобрухт - непридатні для прямого використання в промисловості та інших галузях економіки вироби або частини цих виробів, які містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави і які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.

Розпорядженням фінансового директора ПАТ «КМЗ» Калашника В.М. за № 6 від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів» з метою ефективного використання виробничих ресурсів та раціонального використання відходів металів, що утворилися в результаті господарської діяльності, введено в дію з 01.01.2017 Таблицю відповідності відходів металів, що утворилися в процесі виробництва, кодам УКТЗЕД Постанови №15 від 18.01.2011. Пунктом 2 Розпорядження № 6 наказано бухгалтерії формувати первинний документи по реалізації відходів металів, що утворилися в процесі виробництва, з урахуванням Таблиці /а.с.42-87; т.8 /.

Вказаним обставинам відповідач оцінки не надав, оскільки, як пояснював представник відповідача, відповідні докази до перевірки не надавалися. З цього приводу суд звертає увагу, що як вже було вище зазначено судом, відсутні підстави прирівнювати відповідно до норм пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності документи надані ПрАТ «КМЗ» відповідачу після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом разом із запереченнями на Акт перевірки від 26.03.2021 № 651 на підтвердження показників, відображених таким платником податків у податковій звітності, не наданих під час перевірки.

Так податковий орган за наслідками розгляду заперечень позивача, про що свідчать висновки контролюючого органу від 09.04.2021 № 1338/6/35-00-07-01 «Про розгляд заперечень від 26.03.2021 № 651 (вх. № 1181/6 від 29.03.2021)» констатував, що «платником до заперечень надані чинно завірені копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, специфікацій, актів приймання металобрухту, витяги з журналу ввозу/вивозу ТМЦ, розпорядження № 6 фінансового директора ПрАТ «КМЗ» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів» з додатком (таблиця), листа Державного бюро розслідування від 30.07.2020 № М-18070/02-2020 вих.».

За таких обставин розпорядження № 6 фінансового директора ПрАТ «КМЗ» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів» з додатком (таблиця) було надано відповідачу позивачем після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки і тому повинно було бути врахованим контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

За наведених умов суд не може обмежити предмет дослідження у цій справі відхиливши зазначені документи у якості доказів на підтвердження заперечень позивача щодо висновків податкового органу.

Згідно Акту перевірки до перевірки позивачем надані видаткові накладні та податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких контролюючим органом і було встановлено, що ПрАТ «КМЗ» здійснені операції з постачання відходів брухту чорних та кольорових металів на загальну суму 3 177 080,2 грн., в т.ч. неплатникам (фізичним особам) на суму 1094439 грн. /а.с. 136, 154; т.2/. При цьому обґрунтованих зауважень до їх змісту та форми контролюючим органом під час здійснення податкової перевірки та під час розгляду справи, не наведено.

Копії первинних документів, зокрема, видаткових накладних щодо реалізації металобрухту з зазначенням коду УКТЗЕД, перебувають в матеріалах справи /а.с. 1-302; т.9/.

Зазначені обставини представниками сторін під час розгляду справи не заперечувалась і не спростовувалась з посиланням на належні та допустимі докази, відповідачем під сумнів виникнення відходів металобрухту під час господарської діяльності ПрАТ «КМЗ» та факт реалізації позивачем брухту чорних та кольорових металів не ставиться.

При цьому будь-яких зауважень з приводу оформлення документів первинного бухгалтерського обліку, які засвідчують факт постачання позивачем відходів брухту чорних металів на користь юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, акт перевірки не містить.

Викладені та відображені контролюючим органом у відповідному Акті обставини проведення податкової перевірки свідчать, що відповідач, досліджуючи рахунки бухгалтерського обліку ПрАТ «КМЗ» під час здійснення податкової перевірки та використовуючи узагальнену інформацію про наявність і рух активів товариства для формування висновків Акту перевірки, не навів обґрунтованих зауважень до порядку ведення позивачем обліку операцій з металобрухтом, зокрема, порядку ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов`язань та факти фінансово-господарської діяльності позивача. Обґрунтованих зауважень, належних та допустимих доказів щодо порушень порядку ведення позивачем обліку операцій з металобрухтом, представником відповідача під час розгляду справи суду також не надано.

Асортимент реалізованих позивачем металевих відходів, що відображений у видаткових та податкових накладних, які надавалися до перевірки, охоплюється номенклатурою товарів, передбачених Додатками 1, 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №15.

Викладені обставини спростовують твердження відповідача з приводу відсутності у ПрАТ «КМЗ» документів щодо відповідності реалізованого металобрухту кодам УКТЗЕД, що надає право позивачу скористатись пільгою відповідно до пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України стосовно звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД, переліки брухту чорних і кольорових металів яких затверджені Кабінетом Міністрів України.

Тож дії позивача щодо включення до числа господарських операцій, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операцій з постачання брухту чорних та кольорових металів за вищевказаними товарними позиціями згідно з УКТЗЕД, не суперечать ані пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, ані постанові Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №15. Щодо обґрунтування податковим органом порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу ПрАТ «КМЗ», що призвело на його думку до зниження податкових зобов`язання по операціях з реалізації відходів та брухту на загальну суму 635 414 грн., посиланням на ту обставину, що збирання, заготівля, переробка, реалізація промислового металобрухту фізичними особами забороняються (ст. 4 Закону № 619), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 10 статті 4 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV збирання, заготівля, переробка, реалізація промислового металобрухту фізичними особами забороняються.

Статтею 16 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом, несуть адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність згідно з законами України.

Згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Отже заборона здійснювати фізичними особами певну діяльність в сфері обігу промислового металобрухту може мати наслідком притягнення саме таких фізичних осіб, у разі порушення заборони, до адміністративної, цивільно-правової чи кримінальної відповідальності згідно з законами України, і яка матиме індивідуальний характер для таких фізичних осіб, а не для товариства позивача.

До того ж Закон України від 5 травня 1999 року № 619-XIV не передбачає відповідальності за його порушення у відносинах, що виникають під час здійснення заходів податкового контролю.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 14 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-XIV в редакції чинній на момент складання акту перевірки, державний контроль за здійсненням заготівлі металобрухту та операцій з металобрухтом здійснюють місцеві державні адміністрації. Контроль за здійсненням заготівлі металобрухту та операцій з металобрухтом здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Згідно статті 15 цього Закону органи державного контролю за здійсненням заготівлі металобрухту та операцій з металобрухтом відповідно до своєї компетенції мають, зокрема, право: перевіряти додержання вимог законодавства України, що регулює здійснення заготівлі металобрухту та операцій з металобрухтом; здійснювати планові та позапланові заходи державного контролю; одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час здійснення державного контролю; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.

Статтею 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають, зокрема, під час здійснення заходів податкового контролю.

За наведеного правового регулювання державного контролю стосовно здійснення заготівлі металобрухту та операцій з металобрухтом, зміст викладених відповідачем в Акті перевірки обставин, за яких контролюючий орган встановив операції з реалізації позивачем металевих відходів із застосуванням режиму звільнення від ПДВ, і щодо яких, за його твердженнями, відсутні первинні документи, підтверджуючі правомірність звільнення від оподаткування, до яких він також відносить акти обстежень, складені місцевою державною адміністрацією, документи про відповідність металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам, не визначаючи при цьому вид відповідного документу, а покупці не мають вагового, брухтопереробного та вантажопідйомного обладнання, транспортних засобів, не проходило атестацію, не мають жодних дозвільних документів, свідчить про те, що податковий орган, визнаючи факт утворення на ПрАТ «КМЗ» відходів виробництва (металобрухту), а також не спростовуючи наявність руху активів на підприємстві та зміну майнового стану, не пред`являючи обґрунтованих зауважень до змісту та форми первинних документів щодо реалізації металобрухту, фактично вдався до перевірки додержання позивачем вимог законодавства України, що регулює здійснення заготівлі металобрухту та операцій з металобрухтом, що згідно статті 15 Закону України «Про металобрухт» належить до повноважень відповідних органів державного контролю, а не податкового органу.

З урахуванням викладених обставин суд визнає спростованими висновки перевірки про порушення ПрАТ «КМЗ» вимог п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, ст. 201, п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України по операціях з постачання брухту чорних та кольорових металів на користь юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, у зв`язку з чим суд визнає неправомірним нарахування платнику сум грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковим повідомленням-рішенням від 08.02.2022 №1 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 635414,00 грн. та в частині визначення суми штрафних санкцій у розмірі 158854,00 грн.; застосування штрафу у розмірі 50% у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму ПДВ 635414,00 грн за податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2021 №1 у сумі 317708,02 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

З огляду на частину 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено фактів порушення Приватним акціонерним товариством «Карлівський машинобудівний завод» при здійсненні господарських операцій з реалізації брухту чорних та кольорових металів у перевіряємому періоді приписів п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, ст. 201, п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.

Таким чином податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 08 лютого 2022 року № 1, яким Приватному акціонерному товариству «Карлівський машинобудівний завод» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635414,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 158854,00 грн.; податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02 квітня 2021 року № 1, яким до Приватного акціонерного товариства «Карлівський машинобудівний завод» застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317708,02 грн., прийняті відповідачем не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, а тому є протиправними та підлягають скасуванню в цій частині відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Податковим повідомленням-рішенням від 14.04.2021 № 7 збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на 885671,68 грн, у т.ч. 691931,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 193740,68 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) /а.с. 184-185; т.3/.

Податкове повідомлення-рішення від 14.04.2021 № 7 містить наступну підставу для збільшення грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків: на підставі акта від 10.03.2021 № 71/35-00-07-01-02/14311169 встановлено порушення ст. 22, ст. 23, пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі абз. 2 п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України, у зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств /а.с. 184-185; т.3/.

Верховний Суд постановою від 05 грудня 2024 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року скасував, зокрема, в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року № 7, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн., направивши справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із залученим до матеріалів справи представником відповідача розрахунком по податковому повідомленню-рішенню за формою «Р» № 7 від 14.04.2021 збільшена позивачу сума грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67012,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн., складається із сум податку на прибуток до сплати в бюджет за даними перевірки, за такими звітними періодами, за якими визначено суму податкового зобов`язання і за такими контрагентами:

- півріччя 2018 року, тип декларації: звітна, дата подання та реєстраційний номер: 09.08.2018 № , заниження доходу по операціям з реалізації ТМЦ (металобрухту) на адресу СФП ТОВ «Укрбрухт», відхилення 17856,00 грн., сума штрафної санкції (25%) 4 999,68 грн.;

- три квартали 2018 року, тип декларації: звітна, дата подання та реєстраційний номер: 06.11.2018 № , заниження доходу по операціям з реалізації ТМЦ (металобрухту) на адресу СФП ТОВ «Укрбрухт», відхилення 24578,00 грн., сума штрафної санкції (25%) 6881,97 грн.;

- 2018 рік, тип декларації: уточнююча, дата подання та реєстраційний номер: 12.06.2019 № , заниження доходу по операціям з реалізації ТМЦ (металобрухту) на адресу СФП ТОВ «Укрбрухт», відхилення 24578,00 грн., сума штрафної санкції (25%) 6881,97 грн. /а.с. 126; т. 14/.

Більш детально підстави для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ «Укрбрухт» викладені відповідачем в Акті перевірки /а.с. 16-23; т. 2/.

Висновок перевірки про порушення ПрАТ «КМЗ» ст. ст. 22, 23, п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України, П(С)БО №15 «Дохід» з огляду на заниження інших доходів на загальну суму 136547,00 грн. ґрунтується на з`ясованих податковою перевіркою обставинах неможливості підтвердження здійснення операцій з реалізації позивачем брухту металевого саме на адресу ТОВ «Укрбрухт», незважаючи на що платником збільшено власні активи за рахунок надходження грошових коштів від ТОВ «Укрбрухт» у сумі 136 547,20 грн, у т.ч. за 1 квартал 2018 року на 73 000,00 грн, півріччя 2018 року на 99 200,00 грн, 3 квартали 2018 року на 136 547,20 грн, 2018 рік на 136 547,20 грн.

Згідно Акту перевірки ПрАТ «КМЗ» укладений договір з ТОВ «Укрбрухт».

Податковим органом за змістом Акту перевірки зазначено, що специфікації до договору та акти приймання покупцем до перевірки не надані (аркуш 13 Акту перевірки); до перевірки не надані документи щодо транспортування товару на адресу покупця, як це передбачено умовами договору (аркуш 14 Акту перевірки).

Як свідчить Акт перевірки (аркуші 15-22 Акту перевірки) підставою для висновку контролюючого органу, крім іншого, слугував аналіз податковим органом Єдиного державного реєстру судових справ, за даними якого ТОВ «Укрбрухт» є фігурантом у кримінальному провадженні № 0004228 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 3641 КК України, досудове розслідування якого здійснює Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, а процесуальне керівництво Генеральна прокуратура України. У ході досудового розслідування встановлено, що службовими особами фінансово-промислового холдингу «КВВ Груп» у період 2017-2018 років організовано схему з надання послуг по конвертації грошових коштів та формуванню витрат із закупівлі металобрухту підприємствам реального сектору економіки через ряд створених та придбаних фіктивних підприємств. Такі їхні дії спрямовані на умисне ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять в систему оподаткування та подальшого ненадходження до державного бюджету грошових коштів в особливо великих розмірах. Зокрема встановлено, що в зазначений період часу суб`єктами господарської діяльності реального сектору економіки здійснено формування витрат із закупівлі металобрухту від фіктивних підприємств підконтрольних службовим особам ТОВ «КВВ Груп» (), а саме: ТОВ «Транс-Ком-Інвест» () (зміна назви 20.11.2018 на ТОВ «Транс-Техноторг»), ТОВ «Укрбрухт» (), ТОВ «Немесіда Трейд» () (зміна назви 02.03.2018 на ТОВ «Дойч Груп»), які у період з 2017 по 2018 роки здійснили формування витрат пов`язаних із придбання металобрухту для підприємств реального сектору економіки, ухилилися від сплати податку на прибуток шляхом оформлення нікчемних правочинів та відображення завідомо неправдивих даних у податковій звітності, що призвело до ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах.

Так, за результатами дослідження фінансово-господарських операцій №140/21-09-01 від 10.12.2018, проведеного Офісом великих платників податків ДФС України за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року, встановлено, що ТОВ «Транс-Ком-Інвест» (код ЄДРОПУ 41207027), ТОВ «Немесіда Трейд» (код 41104642), ТОВ «Укрбрухт» (код ЄДРОПУ 41414216) оформлено нікчемні правочини та відображено завідомо неправдиві дані, що не відповідають дійсності на користь підприємств реального сектору економіки, що призвело до ухилення від сплати податків на прибуток на суму 357 392 638 млн. гривень.

У ході допиту свідка ОСОБА_1 встановлено, що останній підшуковував осіб, які погоджувались за грошову винагороду стати фіктивними директорами підприємств, які займалися купівлею-продажем металобрухту. Ним було підшукано ОСОБА_2 яка погодилася стати фіктивним директором ТОВ «Укрбрухт» за грошову винагороду в сумі 2000 грн.

У ході допиту свідка ОСОБА_2 колишнього директора ТОВ «Укрбрухт» (зміна директора відбулася 06.11.2018) встановлено, що вона у 2017 році за грошову винагороду погодилася бути директором зазначеного підприємства, однак керівництва ним не здійснювала та документи фінансово-господарської діяльності і податкової звітності не підписувала.

Окрім цього, на виконання доручення надійшли матеріали Офісу ВПП ДФС України про те, що з IP-адреси 88.81.224.62 відбувається подання електронної податкової звітності підприємствами підконтрольними службовим особам фінансово промислової групи «КВВ Груп», у тому числі й з боку ТОВ «Укрбрухт» ().

07.02.2019 проведено обшук у офісних приміщеннях фінансово промислової групи «КВВ Груп» в будівлі розташованій за адресою: вул. Предславинська, 28, м. Київ, під час якого виявлено та вилучено речі і документи, зокрема, ТОВ "Укрбрухт" (), якими підтверджується конвертація грошових коштів та формування витрат із закупівлі металобрухту підприємствам реального сектор у економіки через ряд створених та придбаних фіктивних підприємств.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2019 у справі №757/27232/19-к був накладений арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках та належать ТОВ "Укрбрухт" () .

До того ж, як стверджує відповідач, ТОВ "Укрбрухт" не відповідає визначенню «спеціалізоване підприємство», не відповідає вимогам Закону України «Про металобрухт» - не має вагового, брухтопереробного та вантажопідйомного обладнання, транспортних засобів, не проходило атестацію, не має жодних дозвільних документів (інформація згідно ІС «Реєстр дозволів» dozvil.ndiop.kiev.ua) (аркуш 17 Акту перевірки).

Крім того, як йдеться в Акті перевірки, ПрАТ «КМЗ» не надано до перевірки жодного документу щодо відповідності металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам (аркуш 17 Акту перевірки).

З огляду на це все перевіркою вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Тому, як на переконання відповідача, ПрАТ «КМЗ» виписано видаткові, податкові накладні та відображено в податковому та в бухгалтерському обліку фінансово-господарські операції з підприємствами з ознаками фіктивності без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об`єкту оподаткування та несплати податків по ланцюгу постачання, у зв`язку з чим вказані дії призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України та дали змогу мінімізації податкових зобов`язань для СГД реального сектору економіки.

Згідно пояснень представника відповідача наведених в заяві та в клопотанні про залучення розрахунку донарахованих сум ПДВ та прибутку від 27.03.2025 щодо податкового повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року № 7, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн., наведені наступні обставини прийняття оскаржуваного рішення /а.с. 122-127; т. 14/.

Так представник відповідача зазначає, що згідно висновків акту перевірки та розрахунку донарахованих сум згідно вказаного податкового повідомлення-рішення перевіркою встановлено заниження грошового зобов`язання з податку на прибуток в зв`язку із не підтвердженням здійснення операції з реалізації брухту металевого ПрАТ «КМЗ» саме на адресу ТОВ «Укрбрухт».

В спірному акті перевірки відповідачем викладено обставини, на підставі яких контролюючим органом зроблено висновок про недостовірність інформації, що наведена ПАТ «Карлівський машинобудівний завод» у регістрах бухгалтерського обліку до фінансової звітності по взаємовідносинам з ТОВ «Укрбрухт».

Звертає увагу суду, що актом перевірки не спростовувався факт утворення на ПрАТ «КМЗ» відходів виробництва, а також не спростовується наявність руху активів на підприємстві та зміну майнового стану.

Актом перевірки встановлено нереальність проведених господарських операцій між позивачем та ТОВ «Укрбрухт» та спростовувався факт відвантаження таких відходів на адресу саме ТОВ «Укрбрухт». При цьому перевіркою встановлено збільшення активів підприємства за рахунок отримання грошових коштів від ТОВ «Укрбрухт» по операціям, реальність яких не підтверджується документами, що надані до перевірки.

Перевіркою неможливо підтвердити здійснення операції з реалізації брухту металевого ПрАТ «КМЗ» саме на адресу ТОВ «УКРБРУХТ», при цьому перевіркою встановлено збільшення активів підприємства за рахунок надходження грошових коштів.

Оскільки відповідно до даних бухгалтерського обліку встановлено отримання коштів від ТОВ «УКРБРУХТ» у сумі 136 547,2 грн., в т. ч. за 1 квартал 2018 73 000 грн., півріччя 2018 99 200 грн., 3 квартали 2018 136 547,20 грн., 2018 - 136 547,20 грн., що є збільшенням активів підприємства, то ПрАТ «КМЗ» у порушення ст. 22, ст.23, пп.134.1.1 п.134 ст.134 Податкового Кодексу України, П(С)БО № 15 «Дохід», занижено інші доходи, що призвело до заниження податку на прибуток підприємств.

За даними перевірки не підтверджено нарахування доходів по операції з відвантаження металобрухту на адресу ТОВ «УКРБРУХТ», при цьому визнано відвантаження цих ТМЦ на адресу невстановлених осіб (відбулось фактичне вибуття ТМЦ згідно складських/первинних документів та зменшення кількості цих ТМЦ по бухгалтерському рахунку 20) на цю ж суму.

Тобто, ПрАТ «КМЗ» відвантажило/реалізувало ТМЦ на адресу невстановлених осіб, а згідно принципу бухгалтерського обліку «нарахування» (ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України») - доходи відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

При цьому, за даними перевірки встановлено отримання коштів від ТОВ «Укрбрухт», які за результатами проведеної перевірки не визнано, як оплата за відвантажений товар (металобрухт) в зв`язку із не підтвердженням здійснених господарських операцій, а визнано іншими доходами оскільки не підтверджено можливість проведення операцій по реалізації металобрухту саме на адресу ТОВ «Укрбрухт».

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 14.04.2021 № 7 яким позивачу збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67012,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн., суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункту 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Об`єктом оподаткування, згідно зі ст. 22 ПК України, можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Базою оподаткування, згідно з п. 23.1. ст. 23 ПК України, визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.

База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.

База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо (п. 23.2. ст. 23 ПК України).

Відповідно до п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Згідно з п. 5 П(С)БО 15 «Дохід», дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

З посиланням саме на ці норми відповідач обґрунтовує власну позицію щодо мінімізації позивачем податкових зобов`язань за платежем податок на прибуток з огляду на обставини, як на думку відповідача, нереальності господарських операцій з реалізації металобрухту на користь ТОВ «Укрбрухт» за договором поставки №306/17/25-УБ/148 від 23.02.2018 /а.с. 116-117; т.9/.

Аналізуючи зміст вказаного Договору, суд встановив, що відповідно до умов п. 1.1., предметом Договору є зобов`язання постачальника (ПАТ «КМЗ») передати (поставити) на умовах оплати покупцю (ТОВ «Укрбрухт») товар: «Металобрухт непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які втратили експлуатаційну цінність і містять чорні метали, а також залишки від оброблення чорних металів, що утворилися в результаті господарської діяльності постачальника».

Відповідно до п. 1.2. цього ж Договору, постачальник надає покупцю акти про походження (акт списання) і гарантує, що товар належить йому на правах власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством.

Згідно з п. 2.1. Договору, за цим Договором товар поставляється окремими партіями. Інформація про номенклатуру та кількості міститься у відповідних специфікаціях. Специфікації на товар, оформлені належним чином і підписані уповноваженими представниками сторін, є невід`ємною частиною цього Договору. За угодою сторін у специфікаціях можуть бути зазначені додаткові відомості про товар, а також інші умови виникнення і виконання зобов`язань за цим Договором.

У специфікаціях до цього Договору зазначаються такі відомості: найменування, умови поставки, ціна, загальна вартість поставки за специфікацією (п. 2.2. Договору).

Якість товару, згідно з п. 3.1. Договору, повинна відповідати вимогам ДСТУ 4121-2002-брухт чорних металів, ДСТУ 3211:2009 (ГОСТ 1639:2009) - брухт кольорових металів, і технічним вимогам покупця. Товар повинен бути вибухонебезпечним і вільним від радіоактивних матеріалів. Ємності вузлів машин і механізмів (двигуни, коробки передач тощо) повинні бути звільнені від залишків горючих і мастильних матеріалів.

Відповідно до п. 4.1. Договору, постачання здійснюється за рахунок і силами постачальника, в строк, узгоджений сторонами в специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 4.3. Договору, на підтвердження поставки постачальник зобов`язаний представити покупцеві наступні документи: рахунок-фактуру (за вимогою); видаткову накладну; податкову накладну; акт походження товару (Акт списання, за вимогою).

Датою поставки вважається дата видаткової накладної Покупцю. Перехід права власності виникає з моменту оформлення видаткової накладної (п. 4.4. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору, загальна сума договору визначається сумами всіх специфікацій на окремі партії.

Розрахунки за поставлений за цим Договором товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 5.2. Договору).

Оплата за Товар здійснюється за вагою нетто (за вирахуванням відсотка засміченості) за результатами приймання покупцем, тобто після визначення відсотка засміченості, якщо інше не передбачено у відповідній специфікації або в додаткових угодах сторін (п. 5.2. Договору).

Перевіркою проаналізовано всього 5 поставок за цим Договором, які були оформлені наступними видатковими накладними, виписаними на адресу покупця: № 65 від 26.02.2018, товар: металеві відходи чорного прокату, кількістю 10000 кг на суму 73000 грн.; № 120 від 13.04.2018, товар: стружка чорного металу, кількістю 4000 кг на суму 18800 грн.; № 263 від 21.06.2018, товар: стружка чорного металу, кількістю 2000 кг на суму 7400 грн.; № 305 від 11.07.2018, товар: металеві відходи чорного прокату, кількістю 5000 кг на суму 27500 грн.; № 478 від 10.09.2018, товар: стружка чорного металу, кількістю 2238 кг на суму 9847, 2 грн. Всього за 2018 рік на суму 136 547,2 грн.

Також перевіркою встановлено, що у Єдиному реєстрі податкових накладних ПрАТ «КМЗ» зареєстровані податкові накладні, які надані покупцю: № 41 від 26.02.2018 на суму коштів 73000 грн., номенклатура товарів: металеві відходи чорного прокату, кількість: 10000 кг.; № 23 від 13.04.2018 на суму коштів 18800 грн., номенклатура товарів: стружка чорного металу, кількість: 4000 кг.; № 59 від 21.06.2018 на суму коштів 7400 грн., номенклатура товарів: стружка чорного металу, кількість: 2000 кг; № 28 від 11.07.2018 на суму коштів 27500 грн., номенклатура товарів: стружка чорного металу, кількість: 5000 кг; № 25 від 10.09.2018 на суму коштів 9847,2 грн., номенклатура товарів: стружка чорного металу, кількість 2238 кг.

ТОВ «Укрбрухт» здійснено розрахунки за отримані відходи у безготівковій формі згідно наступних платіжних доручень: № 929 від 07.03.2018 у сумі 73000,00 грн.; № 1481 від 21.05.2018 у сумі 18800,00 грн.; № 1852 від 27.06.2018 у сумі 7400,00 грн.; № 2002 від 13.07.2018 у сумі 27500,00 грн.; № 2633 від 28.09.2018 у сумі 9847,20 грн.

При цьому в Акті перевірки зазначено, що специфікації до Договору та акти приймання покупцем до перевірки не надані, як і не надані документи щодо транспортування товару на адресу покупця всупереч умов Договору.

Спростовуючи твердження відповідача з цього приводу, позивач приєднав до матеріалів позову специфікації №1 від 23.02.2018, №2 від 10.04.2018, №3 від 19.06.2018, №4 від 05.07.2018, №5 від 05.09.2018 (т. 9 а.с. 118-123), акти приймання металів чорних (вторинних) №17/25/32 (т. 9 а.с. 125), №17/25/119 від 13.04.2018 (т. 9 а.с. 130), №17/25/162 (т. 9 а.с. 141), №17/25/317 від 28.02.2019 (т. 9 а.с. 147), №17/25/379 від 24.05.2019 (т. 9 а.с. 153) та супутні їм товарно-транспортні накладні (т. 9 а.с. 126-127, 143-144, 149-150, 155-156) і довіреності на отримання ТМЦ (т. 9 а.с. 129,134, 136, 138, 140, 146, 152, 158, 163, 167, 170, 172-173, 177-178).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем 26.03.2021 за № 651, після складання Акту перевірки та прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, надані контролюючому органу заперечення до акту перевірки від 10.03.2021 № 71/35-00-07-01-02/14311169, до яких додані наступні документи: видаткова накладна № 65 від 26.02.2018; TTH № 1 від 26.02.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/32 від 16.02.2018; банківська виписка № KM-0001957 за 07.03.2018; видаткова накладна № 120 від 13.04.2018; TTH № 2 від 13.04.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) №17/25/119 від 13.04.2018; банківська виписка № KM-0002234 за 21.05.2018; видаткова накладна № 263 від 21.06.2018; ТTH № 3 від 21.06.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/170 від 22.06.2018; банківська виписка № KM-0002373 за 27.06.2018; видаткова накладна № 305 від 11.07.2018; TTH № 4 від 11.07.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/180 від 12.07.2018; банківська виписка № KM-0002420 за 13.07.2018; видаткова накладна № 478 від 10.09.2018; TTH № 5 від 10.09.2018; акт приймання металів чорних (вторинних) № 17/25/225 від 10.09.2018; банківська виписка № KM-0002698 за 28.09.2018; картка субконто: Контрагенти: ТОВ «Укрбрухт» за 01.01.2018-30.09.2018 ПpAT «KM3»; розпорядження № 6 директора фінансового ПАТ «KM3» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів»; таблиця відповідності відходів металів, що утворилася в процесі виробництва, введена в дію 01.01.2017, розпорядженням № 6 фінансового директора ПАТ «КМЗ» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів»; копія листа Державного бюро розслідувань від 30.07.2020; специфікація № 1 від 23.02.2018; специфікація № 2 від 10.04.2018; специфікація № 3 від 19.06.2018; специфікація № 4 від 05.07.2018; специфікація № 5 від 05.09.2018 /а.с. 152-158; т. 3/.

Надані ПрАТ «КМЗ» до податкового органу разом із запереченнями на Акт перевірки документи на підтвердження показників, відображених у податковій звітності, повинні були бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно із висновком контролюючого органу від 09.04.2021 № 1338/6/35-00-07-01, за наслідками розгляду заперечень від 26.03.2021 № 651 (вх. № 1181/6 від 29.03.2021), заперечення ПрАТ «КМЗ» від 26.03.2021 № 651 (вх. № 1181/6 від 29.03.2021) залишені без задоволення /а.с. 159-171; т. 3/.

При цьому податковий орган за наслідками розгляду заперечень позивача, про що свідчать висновки контролюючого органу від 09.04.2021 № 1338/6/35-00-07-01 «Про розгляд заперечень від 26.03.2021 № 651 (вх. № 1181/6 від 29.03.2021)» констатував, що «платником до заперечень надані чинно завірені копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, специфікацій, актів приймання металобрухту, витяги з журналу ввозу/вивозу ТМЦ, розпорядження № 6 фінансового директора ПрАТ «КМЗ» від 19.12.2016 «Про відповідність відходів металів» з додатком (таблиця), листа Державного бюро розслідування від 30.07.2020 № М-18070/02-2020 вих.».

За викладених обставин відсутні підстави прирівнювати відповідно до норм пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності документи надані ПрАТ «КМЗ» відповідачу після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом разом із запереченнями на Акт перевірки від 26.03.2021 № 651 на підтвердження показників, відображених таким платником податків у податковій звітності, не наданих під час перевірки.

Отже суд не може обмежити предмет дослідження у цій справі відхиливши зазначені документи у якості доказів на підтвердження заперечень позивача щодо висновків податкового органу, а тому суд приймає ці докази до уваги як такі, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

При цьому зауважень щодо правильності оформлення наведених документів представник відповідача у судових засіданнях не виказував.

З огляду на це, а також з урахуванням наступного, суд визнає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, висновок перевірки про порушення позивачем вимог законодавства з питань оподаткування при здійснення господарських операцій з поставки металобрухту на адресу ТОВ «Укрбрухт».

Так, спірним питанням у контексті досліджуваних правовідносин є не факт реалізації позивачем товару (металобрухту), оскільки податковий орган визнає дохід позивача, а факт відвантаження на адресу та придбання товару саме з боку ТОВ «Укрбрухт», діяльність якого, на переконання податкового органу, спрямована на декларування удаваних операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей (далі ТМЦ).

У зв`язку з цим суд зазначає, що вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, визначені ст. 44 ПК України, відповідно до п. п. 44.1 та 44.2 якої, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Як встановлено судом вище, на підтвердження факту здійснення господарських операцій за договором поставки, укладеного між позивачем та ТОВ «Укрбрухт», з боку позивача до суду були надані усі необхідні документи, як ті, необхідність яких передбачена чинним законодавством, так і ті, що передбачені умовами договору поставки.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, тоді як частина 2 цієї ж статі визначає перелік обов`язкових реквізитів первинних та зведених облікових документів, які складені у паперовій або в електронній формі.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами передбачає і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

На час вчинення спірних господарських операцій позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані у статусі юридичних осіб та перебували на обліку як платники податків, їх установчі документи недійсними у судовому порядку не визнавалися.

Як встановлено судом і не спростовано відповідачем, на підтвердження реальності господарських операцій з поставки металобрухту за укладеним з ТОВ «Укрбрухт» договором з боку позивача були надані відповідні документи бухгалтерського та податкового обліку, які відповідають вимогам Закону № 996-ХIV.

Надані документи цілком підтверджують факт здійснення реальних господарських операцій з поставки металобрухту, який утворюється, що не заперечує відповідач, в процесі господарської (виробничої) діяльності позивача, та відповідно правомірність декларування позивачем сум податку на прибуток.

Ненадання позивачем до перевірки деяких документів, зокрема документу щодо відповідності металобрухту встановленим стандартам, нормам і правилам, не спростовує реальності господарських операцій з поставки металобрухту, оскільки сертифікати якості чи походження товарів на товар не належать до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік, такі документи не містять відомостей про господарську операцію.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 05.02.2019 у справі №813/123/16.

До того ж за умовами Договору, а саме пунктом п. 4.3., обов`язок постачальника надати акт походження товару (акт списання) виникає лише за відповідною вимогою, доказів існування якої перевіркою не виявлено.

Тому ненадання позивачем до перевірки цих документів не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Зауваження відповідача з приводу відсутності на момент проведення перевірки товарно-транспортних документів, які втім були надані позивачем контролюючому органу 26.03.2021 разом із запереченнями до акту перевірки від 10.03.2021 № 71/35-00-07-01-02/14311169, та до суду на підтвердження заявлених позовних вимог, не приймаються судом до уваги в контексті нереальності досліджуваних операцій, оскільки між позивачем та його контрагентом укладено не договір перевезення, а договір поставки, і саме щодо господарських операцій з поставки металобрухту відповідачем були сформульовані висновки в акті перевірки. В той же час товарно-транспортна накладна, подорожній лист, тобто документи, що передбачені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за послуги з їх перевезення, а тому в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Подібна правова позиція сформульована, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 11.09.2018 у справі №816/909/17, від 05.02.2019 у справі №813/123/16.

Посилання відповідача на результати досліджень фінансово-господарських операцій, проведених Офісом ВПП ДФС за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року, якими встановлено, що крім інших, з боку ТОВ «Укрбрухт» оформлено нікчемні правочини та відображено неправдиві дані на користь підприємств реального сектору економіки, що призвело до ухилення від сплати податків на прибуток на суму 357392638 млн. грн, суд визнає неприйнятними у цій справі, оскільки законодавством України на сторону цивільно-правової угоди не покладено будь-якого обов`язку здійснювати контроль за дотриманням контрагентом вимог податкового законодавства, подання ним звітності, сплати податків до бюджету. Тобто, чинним законодавством не передбачено ні право, ні зобов`язання будь-якої зі сторін правочину здійснювати контроль щодо показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності, що подана іншою стороною правочину. Натомість, кожен платник податків несе індивідуальну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, що є втіленням принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності, який закріплений у статті 61 Конституції України.

Результати дослідження Офісу ВПП ДФС не ґрунтуються на безпосередньому аналізі первинних документів, ці результати носять виключно інформативний характер, як і уривки з матеріалів кримінальних проваджень, або посилання на ІР-адресу, з якої здійснювалося подання електронної податкової звітності ТОВ «Укрбрухт», і можуть бути використані податковим органом лише для відшукування доказів, які можуть бути визнані належними і допустимими у суді. Питання правильності відображення платником в обліку здійснених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи в інформаційних базах податкового органу до числа первинних або інших документів бухгалтерського чи податкового обліку не відносяться. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися лише на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без урахування даних первинних документів.

У рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03), Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03) також наголошується на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв`язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

Суд зазначає, що добросовісний платник податків, який в силу покладеного на нього законами обов`язку щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) вступає у зв`язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за не виконання чи неналежне виконання такого обов`язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом. У разі якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

З цих же мотивів суд відкидає як неприйнятні твердження відповідача про те, що ТОВ "Укрбрухт" не відповідає визначенню «спеціалізоване підприємство», не відповідає вимогам Закону України «Про металобрухт», оскільки не має вагового, брухтопереробного та вантажопідйомного обладнання, транспортних засобів, не проходило атестацію, не має жодних дозвільних документів.

На час розгляду справи доказів того, що у кримінальному провадженні № 0004228, порушеному за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 3641 КК України, фігурантом якого, крім інших, є ТОВ «Укрбрухт», наявний вирок суду або ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, відповідач суду не надав.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Проте відповідачем, всупереч вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, такого доказу як вирок надано не було.

Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого в статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом. Під час проведення господарських операцій платник може бути і необізнаним щодо дійсного стану правосуб`єктності свого постачальника і реально отримати від нього товари (роботи/послуги), незважаючи на те, що контрагент можливо і має наміри щодо порушення податкового законодавства.

Таке правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, в постановах від 09 липня 2020 року у справі № 826/9561/17, від 04 вересня 2020 року у справі № 1640/2783/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 817/992/15.

Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону, посилання відповідача на обставини, встановлені в ході кримінального провадження № 0004228, в рамках якого органами досудового слідства здійснюються певні заходи процесуального характеру, в тому числі й складаються протоколи допиту, суд визнає неприйнятними, оскільки матеріали кримінального провадження самі по собі не породжують обставин, які можуть мати доказову силу під час розгляду цієї адміністративної справи.

З огляду на частину 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено фактів порушення ТОВ «КМЗ» при здійсненні господарських операцій з ТОВ «Укрбрухт» у перевіряємому періоді приписів ст.ст. 22, 23, пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України, П(С)БО №15 «Дохід», а отже й про неправомірність збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67012,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14 квітня 2021 року № 7, яким Приватному акціонерному товариству «Карлівський машинобудівний завод» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 18 763,62 грн., прийняте відповідачем не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Карлівський машинобудівний завод» обґрунтований та підлягає задоволенню, а податкові повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14 квітня 2021 року № 7, яким Приватному акціонерному товариству «Карлівський машинобудівний завод» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012 (шістдесят сім тисяч дванадцять) грн. 00 коп. та штрафних санкцій у розмірі 18 763 (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 62 коп.; від 08 лютого 2022 року № 1, яким Приватному акціонерному товариству «Карлівський машинобудівний завод» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414 (шістсот тридцять п`ять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 00 коп. та штрафних санкцій у розмірі 158 854 (сто п`ятдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.; від 02 квітня 2021 року № 1, яким до Приватного акціонерного товариства «Карлівський машинобудівний завод» застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708 (триста сімнадцять тисяч сімсот вісім) грн. 02 коп., слід визнати протиправними та скасувати.

При ухваленні рішення суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

При цьому щодо решти доводів слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення ропейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р).

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" (вул. Сергія Нігояна, 2, м. Карлівка, Полтавська область, 39500, ідентифікаційний код 14311169) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, ідентифікаційний код 44131658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14 квітня 2021 року № 7, яким Приватному акціонерному товариству «Карлівський машинобудівний завод» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 67 012 (шістдесят сім тисяч дванадцять) грн. 00 коп. та штрафних санкцій у розмірі 18 763 (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 62 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 08 лютого 2022 року № 1, яким Приватному акціонерному товариству «Карлівський машинобудівний завод» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в частині суми податкового зобов`язання у розмірі 635 414 (шістсот тридцять п`ять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 00 коп. та штрафних санкцій у розмірі 158 854 (сто п`ятдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02 квітня 2021 року № 1, яким до Приватного акціонерного товариства «Карлівський машинобудівний завод» застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 317 708 (триста сімнадцять тисяч сімсот вісім) грн. 02 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено 24 квітня 2025 року.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький