Справа № 946/281/25
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/281/25
Провадження № 2-а/946/51/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 1/191 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 09.01.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, закриття провадження по справі та стягнення судового збору.

Позов мотивований тим, що 09.01.2025 року відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення №681 та постанові № 1/191, за те, що позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повсткою, направленою Укрпоштою. На підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.09.2024 року № 1/8746 позивачу була надана відстрочка від призову на військову службу до 09.11.2024 року. У зв`язку із закінченням строку дії вищезазначеної довідки, 30.10.2024 року позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 заявою про оновлення довідки, вказана заява була зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції. Не отримавши відповіді на своє звернення позивач 09.01.2025 року особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не йому повідомили, що він перебуває у розшуку та склали на нього протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувану постанову. Позивач зазначає, що жодної повістки та повідомлень з пошти про наявність повістки на його ім`я не отримував, у зв`язку з чим просить оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.01.2025 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2025 року за клопотанням позивача витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 докази вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , яка відповідачем не виконана.

07.04.2025 року до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_2 на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого відповідач не визнає вимоги позову та зазначає, що згідно повістки сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів від 22.11.2024 року N? 1351603, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Ф.119), конверт Укрпошти 934, довідки про причини повернення/досилання (Ф.20) з відмітками повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою» - 12.12.2024 року. Отже, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання тобто 12.12.2024 року, що підтверджує направлення та отримання ним повістки N? 1351603 від 22.11.2024 року про необхідність з?явитися 05.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виходячи із обставин у цій справі, позивач не прибув у строк, визначений у повістці без поважних причин. 09 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 , під час оновлення облікових даних встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 було подано зверненням Е819586 від 15.12.2024 року до органів Національної поліції України, з приводу не прибуття громадянина ОСОБА_1 по повістці, чим були порушені правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме п.1 пл. 2 ПКМУ N?1487 30.12.2022 року, та вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП. Про що ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 було складено протокол N?681 від 09 січня 2025 року. 09.01.2025 під час розгляду адміністративної справи було досліджено докази порушення позивачем правил військового обліку, а саме встановлено, що 09 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_3 , під час оновлення облікових даних встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 було подано зверненням Е819586 від 15.12.2024 року до органів Національної поліції України, з приводу не прибуття громадянином ОСОБА_1 по повістці, чим було порушено правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме п.1 пп. 2 ПКМУ N?1487 від 30.12.2022 року, та вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП. Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, за ч. 3 ст. 210 КУпАП Порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку в умовах особливого періоду, а постанова по справі про адміністративне правопорушення N?1/191 від 09.01.2025 року винесена в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства. З урахуванням зазначеного, просить відмовити у задоволенні позову, оскаржувану постанову залишити без змін.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву від 24.04.2025 року, якою підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити, також просив провести розгляд справи здійснити за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, інших заяв та/або клопотань до суду не надав, про причини неявки не повідомив.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістка керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абзацу 12 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до частини першої пункту 2 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з частиною першою статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини третьої статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у спірному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, за порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила військового обліку, встановлені конкретними нормативно-правовими актами порушено особами, які є призовниками, військовозобовязаними, резервістами.

З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом, 09.01.2025 року ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 складено протокол № 681 про адміністративне правопорушення, відповідно якого: 09 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 , під час оновлення облікових даних встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 було подано звернення Е819586 від 15.12.2024 року до органів Національної поліції України, з приводу не прибуття громадянином ОСОБА_1 , по повістці чим було порушено правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме п. 1 пп.2 ПКМУ N? 1487 від 30.12 2022 року, та вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3 (надалі Інструкція), у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суд зауважує, що в супереч зазначеному, протокол не містить інформації про місце і час вчинення адміністративного правопорушення, тобто відсутня інформація про те, коли повинен був з`явитися позивач на виклик по повістці та куди саме (дата, час, місце виклику - конкретно в який ТЦК та СП та за якою адресою) та взагалі за якою повісткою (дата, її номер).

Крім того, протокол не містить зазначення повної суті адміністративного правопорушення, однак містить посилання на порушення правил військового обліку, а саме п.1 пп.2 ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року, норма якої в Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», містить інший виклад.

Неявка особи за повісткою є порушенням пп.2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ N?1487 від 30 грудня 2022 року, проте вказаного у протоколі не зазначено.

Вказане свідчить, про те, що відповідач посилається на спеціальну норму закону, якої не існує, що в свою чергу свідчить про те, що відповідачем в протоколі фактично не зазначено норму закону, яку порушено позивачем, за що відносно нього можливо було скласти протокол за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

З урахування вказаного, суд дійшов висновку, що протокол складено з грубим порушенням ч.1 ст.256 КупАП та грубим порушенням вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3.

Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Судом встановлено, що 09.01.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 винесено постанову №1/191 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з якої вбачається, що 09 січня 2025 року під час дії особливого періоду, військового стану та мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_4 під час оновлення військово-облікових даних було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває в розшуку відповідно до звернення Е 819586 від 15.12.24 як такий, що не з?явився за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначені у повістці, яка була направлена листом «Укрпошти» N?934, чим порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме пп.2, п.1 ПКМУ N?1487 від 30.12.2022 року, тим самим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Суд зауважує, що постанова не містить інформації про місце і час вчинення адміністративного правопорушення, тобто відсутня інформація про те, коли повинен був з`явитися позивач на виклик по повістці та куди саме (дата, час, місце виклику - конкретно в який ТЦК та СП та за якою адресою) та взагалі за якою повісткою (дата, її номер).

Крім того, постанова не містить зазначення повної суті адміністративного правопорушення, однак містить посилання на порушення правил військового обліку, а саме п.1 пп.2 ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року, норма якої в Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», містить інший виклад.

Неявка особи за повісткою є порушенням пп.2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ N?1487 від 30 грудня 2022 року, проте вказаного у постанові не зазначено.

Вказане свідчить, про те, що відповідач посилається на спеціальну норму закону, якої не існує, що в свою чергу свідчить про те, що відповідачем в постанові фактично не зазначено норму закону, яку порушено позивачем, за що відносно нього можливо було скласти постанову за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

З приводу порядку оповіщення, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 560 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Згідно з пунктом 30-1 Порядку № 560 кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код).

QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Судом встановлено, що 22.11.2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів на ім`я позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 сформовано повістку N? 1351603, відповідно якої останній мав обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 05.12.2024 року о 14:00 год. для уточнення даних.

Пунктом 30-3 Порядку № 560 визначено, що у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

З матеріалів справи вбачається, що вказана повістка направлена на адресу позивача: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку «Укрпошта», на підтвердження чого відповідачем надані копії конверту Укрпошти N? 934, довідки Ф.20, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплати поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу Ф.119; копію повістки для уточнення даних 1351603 від 22.11.2024 року, копію опису вкладення до рекомендованого листа Форма 107П.

Відповідно до п. 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Проаналізувавши п. 41 Порядку № 560 в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки повістку № 1351603 надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Укрпошти № 934, поштове відправлення прибуло до Відділення 68604 м. Ізмаїл Україна 28.11.2024 року та 11.12.2024 року статус відправлення змінено на «Повернення Відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання)».

Проте, п. 41 Порядку № 560 не містить інформації, що у якості належного підтвердження оповіщення про виклик до ТЦК та СП, є зазначення у поштовому повідомленні відмітки про «закінчення встановленого терміну зберігання», навпаки, даною нормою законодавець імперативно встановлює, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, є, крім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Вказаний перелік є вичерпним та розширенню не підлягає.

Втім, як встановлено з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Укрпошти № 934, статус відправлення змінено саме на «Повернення Відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання)» 11.12.2024 року, що є порушенням порядку оповіщення у розумінні вимог п. 41 Порядку № 560.

Вказаним спростовуються твердження відповідача, що поштове відправлення 934 повернуто з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про неможливість вручення повістки є 11.12.2024 року.

Натомість, повісткою № 1351603, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснено виклик позивача на 05.12.2024 року о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних.

Таким чином, суд зауважує, що поштове відправлення № 934 було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 лише 11.12.2024 року, тобто через шість днів від дня, який був визначений для явки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , тобто 05.12.2024 року.

Відтак, в розумінні п. 41 Порядку № 560 позивач не вважається належно оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 на 05.12.2024 року, тому не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи зазначення відповідачем в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до РТЦК, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Більш того, відповідач сам у відзиві зазначає, що відмітка про повернення поштового відправлення 934 проставлено 12.12.2024 року, однак під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вказане до уваги не взяв, що свідчить про недотримання ним вимог ст. 280 КУпАП.

Крім того, суд наголошує, змінами, внесеними постановою уряду від 08 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.

У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Так, з наданих відповідачем матеріалів не вбачається, що рекомендований лист, яким повістка була направлена на адресу позивача містить позначку «Повістка ТЦК».

Крім того, суду не надано доказів того, що встановивши відсутність адресата (позивача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку поінформував його за наявним номером телефону та/або вкладав до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Невчинення відповідних дій є порушенням ПКМУ від 08 жовтня 2024 року №1147, якою внесені зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Вказані обставини є суттєвими, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення порядку оповіщення знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Отже, суд вважає, що відповідач дійшов хибного висновку про те, що позивача було належно оповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме про необхідність з?явитися 05.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вказане повністю спростовується наявними в матеріалах справи доказами та такий висновок суду цілком узгоджується вищенаведеними нормами чинного законодавства.

Окрім того, суд звертає увагу, що як вбачається з повістки 1351603 від 22.11.2024, позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 05.12.2024 о 14:00 год. для уточнення даних.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія військово-облікового документу № 4, який виданий 25.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому зазначено, що ОСОБА_1 пройшов ВЛК 10.06.2024 року. Також наявна довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.09.2024 року № 1/8746, якою позивачу була надана відстрочка від призову на військову службу до 09.11.2024 року.

З вказаного виходить, що ОСОБА_1 у період дії обов`язку оновлення військово-облікових даних надавав свої облікові дані, на підставі яких, зокрема було виданий військово-обліковий документ № 4 від 25.06.2024 року та довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.09.2024 року № 1/8746, а отже відповідач мав необхідну йому інформацію щодо ОСОБА_1 .

Однак, відповідачем в протоколі та постанові не наведено які ж саме дані моли б бути уточненні 05.12.2024 року на відміну від тих, які у них мались в наявності, станом на 25.06.2024 дату видачі позивачу військово-облікового документу № 4.

З наведеного суд звертає увагу, що відповідно до примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Як вже було встановлено вище, позивач викликався з метою уточнення даних, водночас матеріали справи не містять відомостей про неможливість отримання таких даних з реєстрів. Навпаки, долучені відомості свідчать про те, що з моменту взяття на облік, відповідач мав військово-облікові дані на позивача. Оскільки можливість отримання таких даних виключає підстави для застосування статті 210 КУпАП, що відповідає примітці ст. 210 КУпАП.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Всі сумніви щодо скоєння правопорушення тлумачаться на користь особи, що притягується до відповідальності.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі №524/5536/17.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку про скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavinandothersv. ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).

З урахуванням викладеного, судом висвітлено істотні аспекти доводів сторін та не надається детальна відповідь на інші аргументи, використані сторонами, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не впливають на висновки суду.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому складена постанова уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що оспорювана позивачем постанова винесена не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені КУпАП, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову № 1/191 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 09.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову № 1/191 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 09.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 24 квітня 2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар